ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 липня 2026 року | м. Львів | Справа № 260/3315/25 пров. № А/857/37022/25
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого-судді - Запотічного І. І.
суддів - Довгої О. І., Шинкар Т. І.
розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2025 року (суддя Скраль Т.В., ухвалене в м. Ужгороді) у справі № 260/3315/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, якою просив: 1) визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 згідно рішення від 25.04.2025року №356 відповідно до Закону України “Про державну службу”, згідно поданої заяви від 18.04.2025року; 2) скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 25.04.2025року № 356 про відмову в перерахунку пенсії та зобов`язати здійснити призначення, виплачувати з 18.04.2025 року ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України “Про державну службу”, з врахуванням до стажу державної служби всіх періодів роботи в митних органах з 29.08.1991 року по 15.04.2025 року згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 15.07.1976 року, вкладиша до трудової книжки серії НОМЕР_2 від 09.07.2021 року, та з врахуванням довідок Закарпатської митниці про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 18.04.2025 №7.7-22/33-1130 (Додаток 6) та №7.7-22/33-1129 (Додаток 4).
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2025 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області № 356 від 25 квітня 2025 року про відмову в проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 періоди роботи з 29 серпня 1991 року по 15 квітня 2025 року в органах Митної служби України та перевести ОСОБА_1 з 18 квітня 2025 року на пенсію за віком відповідно до Закону України “Про державну службу”. В решті позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, його оскаржив відповідач, подавши апеляційну скаргу до Восьмого апеляційного адміністративного суду, та з наведених в ній підстав, покликаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняте нове про відмову в задоволенні позову.
Позивач у відзиві на апеляційну скаргу не погоджується з доводами апелянта, рішення суду першої інстанції просить залишити без змін.
Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзив, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, що 18 квітня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління ПФУ в Закарпатській області із заявою № 4231 про перехід на пенсії за Законом України “Про державну службу”.
Органом розгляду заяви позивача про перехід на пенсію за Законом України “Про державну службу” за принципом екстериторіальності визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області. 
Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області 25 квітня 2025 року рішенням № 356 відмовило ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії, оскільки згідно трудової книжки НОМЕР_3 ОСОБА_1 з 29.08.1991 року обіймав посаду Чопській митниці “ Державна митна служба України”. 3 31.08.1998 року ОСОБА_1 присвоєно спеціальне звання “Радник митної служби”, з 15 04 2025 звільнений із займаної посади. Оскільки посадовим особам митних органів згідно зі статтею 573 Митного кодексу України № 4495-VI від 13.03.2012 року із наступними змінами, присвоюються спеціальні звання і, відповідно, ці посади не належать до посад, віднесених до категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України “Про державну службу” № 3723-ХІІ. З урахуванням зазначеного, прийнято рішення відмовити ОСОБА_1 в заявленому перерахунку у зв`язку з відсутністю стажу державної служби, який дає право на пенсію відповідно до Закону України № 889-VIII “Про державну службу”.
Не погодившись із рішенням про відмову у перерахунку пенсії, позивач звернувся до суду.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Так, принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, визначаються Законом України “Про державну службу” № 889-VІІІ від 10 грудня 2015 року, який набрав чинності 01 травня 2016 року, відповідно до статті 90 якого, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України “Про державну службу” № 3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року, передбачені розділом ХІ “Прикінцеві та перехідні положення” Закону України № 889-VІІІ.
Як визначено пунктом 2 розділу ХІ “Прикінцеві та перехідні положення” Закону України № 889-VІІІ з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон України “Про державну службу” № 3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.
Згідно із пунктом 10 “Прикінцевих та перехідних положень” Закону України № 889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України “Про державну службу” № 3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України “Про державну службу” № 3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Положеннями пункту 12 “Прикінцеві та перехідні положення” Закону України № 889 визначено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України “Про державну службу” № 3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України “Про державну службу” № 3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Зважаючи на наведене колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України “Про державну службу” від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ передбачено, що за наявності у особи станом на 01 травня 2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 1 травня 2016 на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України “Про державну службу” від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Разом з тим, для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, стаття 37 Закону України “Про державну службу” № 3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року передбачає додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.
Частиною 1 статті 37 Закону України “Про державну службу” № 3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року визначено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Відтак, суд першої інстанції вірно вказав, що після 1 травня 2016 року (дати набрання чинності Законом України “Про державну службу” № 889-VІІІ від 10 грудня 2015 року) право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України “Про державну службу” №3723-ХІІ зберігають лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VІІІ та мають передбачені частиною 9 статті 37 Закону № 3723-ХІІ страховий стаж і стаж державної служби.
Спеціальним законом, що визначає статус державної митної служби в Україні, її функції та правові основи діяльності, є Митний кодекс України, згідно з статтею 569 якого посадові особи митних органів є державними службовцями. Правове становище посадових осіб органів доходів і зборів визначається цим Кодексом, а в частині, не врегульованій ним, - законодавством про державну службу та іншими актами законодавства України.
Зважаючи на наведену норму суд першої інстанції вірно вказав, що посадові особи митних органів, яким за наслідками атестації присвоєно спеціальні звання, займають посади в державних органах щодо практичного виконання завдань і функцій держави (зокрема у сфері митної політики), одержують заробітну плату за рахунок державного бюджету, а отже, перебувають на державній службі та є державними службовцями.
Як визначено частиною 1 статті 569 Митного кодексу України працівники органів доходів і зборів, на яких покладено виконання завдань, зазначених у статті 544 цього Кодексу, здійснення організаційного, юридичного, кадрового, фінансового, матеріально-технічного забезпечення діяльності цих органів, є посадовими особами. Посадові особи органів доходів і зборів є державними службовцями.
Відповідно до частини 1 статті 588 Митного кодексу України пенсійне забезпечення посадових осіб митних органів здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України “Про державну службу”. При цьому період роботи (служби) зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) в митних органах зараховується до стажу державної служби та до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України “Про державну службу”, незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.
Зважаючи на наведене колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що, посадові особи митних органів, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а період проходження такої служби в митних органах зараховується до стажу державної служби, який дає право на набуття пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ.
Як вбачається з записів трудової книжки ОСОБА_1 працював з 29 серпня 1991 року по 15 квітня 2025 року в органах Митної служби України.
Враховуючи наведене вище колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що відповідач приймаючи рішення про відмову в проведенні перерахунку пенсії позивачу № 356 від 25 квітня 2025 року діяв всупереч вимог вказаних вище норм законів, що спричинило порушення права позивача на соціальний захист та отримання пенсійних виплат. Відтак, вказане рішення є протиправним та підлягає скасуванню. 
Також колегія суддів апеляційного суду погоджується з судом першої інстанції про задоволення позовних вимог шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до стажу державної служби позивача періоди роботи з 29 серпня 1991 року по 15 квітня 2025 року в органах Митної служби України та перевести позивача з 18 квітня 2025 року на пенсію за віком відповідно до Закону України “Про державну службу”.
Щодо позовних вимог в частині врахування довідок Закарпатської митниці про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 18.04.2025 №7.7-22/33-1130 (Додаток 6) та №7.7-22/33-1129 (Додаток 4) то суд першої інстанції зробив правильний висновок, що такі не підлягають задоволенню, оскільки відповідачем, яким розглядалась заява про перерахунок пенсії, не надавалась оцінка довідок Закарпатської митниці про складові заробітної плати, а судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому. Відтак у задоволенні цієї позовної вимоги слід відмовити, як передчасної.
Відтак, зважаючи все наведене вище апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позову.
Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду з наведених вище мотивів, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.
За правилами статті 139 КАС України, судом не вирішується питання про розподіл судових витрат.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 328 КАС України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2025 року у справі №260/3315/25 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя | | І. І. Запотічний
судді | | О. І. Довга
| | Т. І. Шинкар