Суддя Зайцева М. С. 

Справа № 644/3661/26 
Провадження № 2/644/3443/26 
13.07.2026

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2026 року Індустріальний районний суд м. Харкова в складі: головуючого - судді Зайцевої М.С., за участю секретаря – Селіхової А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,-

ВСТАНОВИВ:
Позивачка просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання, в розмірі 5000 грн., щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення ОСОБА_3 23 років, за умови, що вона буде продовжувати навчання. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 виповнилось 18 років. З вересня 2025 року донька є студенткою Харківського обласного медичного фахового коледжу, навчається за контрактом. Оплата за навчання складає 27000 грн. за один навчальний рік, тобто 2700 грн. за один місяць. Донька проживає разом з нею та перебуває на її утриманні, відповідач участі у вихованні доньки не приймає, допомоги на її утримання не надає. Оскільки відповідач на даний час офіційно не працює, має нерегулярний, мінливий дохід, просить стягнути аліменти у твердій грошовій сумі. 
Ухвалою суду від 07.04.2026 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Позивачка позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, справу просила розглядати за її відсутністю, про що надала письмову заяву.
Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що з позовними вимогами не погоджується в частині розміру заявлених вимог та вважає їх такими, що не підтверджені належними доказами. Позивачка не довела необхідність визначення аліментів у твердій грошовій сумі 5000 грн. щомісячно. Суд повинен врахувати участь матері у забезпеченні дитини, оскільки обов`язок щодо утримання повнолітньої дитини покладається на обох батьків у рівній мірі. На даний час він офіційно не працевлаштований та не має фінансової можливості сплачувати аліменти в розмірі 5000 грн., проте виходячи з матеріального становища має можливість щомісяця сплачувати аліменти в сумі 3512 грн. В подальшому відповідач подав заяву з проханням розгляд справи проводити без його присутності, врахувати заперечення викладені у відзиві.
Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який було розірвано 29.03.2019 року рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова.
В шлюбі сторони мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження. 
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є повнолітньою, не працює, навчається у КЗОЗ «Харківський обласний медичний фаховий коледж» ХОР на денному відділенні «Медсестринство-ІІІ», ОПП Лікувальна справа, на першому курсі, група Ф-26. Контрактна форма навчання, термін навчання 01.09.2025 по 30.06.2008. Вартість навчання за навчальний рік з 01.09.2025 року по 22.06.2026 року становить 27000 грн., що підтверджується довідкою №400 від 10.03.2026 року та Договором №104 Ф11 2025 від 22.08.2025 року про надання про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців. Замовником для здобувача освітньої послуги ОСОБА_3 є ОСОБА_1 .
ОСОБА_3 зареєстрована разом із батьками за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Згідно ст. 201 Сімейного кодексу України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. 
Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Суд звертає увагу, що обов`язок утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним. Батьки мають всебічно сприяти розвитку дитини, яка хоча й досягла повноліття, однак продовжує навчання з метою здобуття спеціальності, що забезпечить їй можливість у подальшому працевлаштуватися та мати власний незалежний від батьків дохід. Забезпечення умов для такого розвитку та навчання пов`язане з належним наданням матеріальної допомоги, що має бути достатньою та не ставити повнолітнього у становище вибору між можливістю подальшої освіти і здобуття спеціальності та між необхідністю працевлаштування для власного матеріального забезпечення.
Звертаючись з даним позовом позивачка просить стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн. щомісячно, посилаючись на те, що відповідач на даний час офіційно не працює, має нерегулярний, мінливий дохід.
Відповідач не спростував посилання позивачки про відсутність офіційного працевлаштування та нерегулярного доходу, не заперечує обставини навчання ОСОБА_3 і те, що у зв`язку з цим вона потребує матеріальної допомоги, просив визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 3512 грн. щомісячно. 
Беручи до уваги надані суду докази, суд дійшов висновку про те, що відповідач може надавати матеріальну допомогу своїй доньки ОСОБА_3 , яка продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги.
ОСОБА_2 , як батько, зобов`язаний утримувати свою повнолітню доньку, яка продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, а тому повинен сплачувати аліменти.
Судом встановлено та не спростовано відповідачем, що повнолітня дитина ОСОБА_3 перебуває на утриманні матері, яка сплачує її навчання, займається її лікуванням та утриманням. Саме позивач утримує спільну дитину і надає йому матеріальну допомогу. Відповідач такої допомоги своїй повнолітній доньки не надає. Доказів на спростування цих доводів позивача відповідачем не надано.
Разом з цим, звертаючись до суду з даним позовом, позивачка обмежилася наданням суду копії свідоцтва про народження дитини, копії рішення суду від 29.03.2019 року про розірвання шлюбу, довідки про навчання дитини.
Будь-яких доказів матеріального стану відповідача, а також інформації про щомісячні доходи як платника аліментів, так і одержувача аліментів, матеріальних потреб дитини, її стану здоров`я, позивачкою надано не було, хоча це є її процесуальним обов`язком.
Таким чином, суду під час розгляду справи сторонами не надано належних та допустимих доказів, які підтверджують дійсний майновий стан кожного із сторін, у зв`язку з чим, суд вважає, що визначений позивачкою розмір аліментів у сумі 5000 грн. на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, є завищеним.
Суд звертає увагу, що обов`язок утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, є рівною мірою визначеним законом обов`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним. Батьки мають всебічно сприяти розвитку дитини, яка хоча й досягла повноліття, однак продовжує навчання з метою здобуття спеціальності, що забезпечить їй можливість у подальшому працевлаштуватися та мати власний незалежний від батьків дохід. Забезпечення умов для такого розвитку та навчання відповідає легітимній меті стягнення аліментів з батьків: забезпечення можливості повнолітнім дітям отримати освіту і здобуття спеціальності, що має позитивне суспільне значення, зокрема і для виконання обов`язку дітей по утриманню непрацездатних батьків, у разі такої потреби у майбутньому.
З огляду на викладене, що дитина сторін – ОСОБА_3 продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, що відповідач може надавати матеріальну допомогу доньки, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання доньки, яка продовжує навчання, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог про стягнення аліментів. З відповідача на користь позивача суд стягує аліменти на утримання повнолітньої дитини в розмірі 3400 грн.щомісяця, від дня пред`явлення позову 06.04.2026 року та по день закінчення навчання, але не більш ніж до досягнення ОСОБА_3 23 років. Суд стягує аліменти від дня пред`явлення позову, як це передбачено ст. 191 СК України.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір на користь держави, оскільки позивач звільнена від сплати цих сум.
Згідно з п.1 ч. 1 статті 430 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Керуючись ст. ст. 5,10-13, 76-84, 141, 264-265, 354, 430 ЦПК України, ст. ст. 191, 198-201 Сімейного кодексу України, - суд

ВИРІШИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково. 

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків- НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) аліменти на утримання повнолітньої дитини – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання, в розмірі 3400 грн.щомісячно,  починаючи з 06.04.2026 року по день закінчення навчання, але не більш ніж до досягнення ОСОБА_3 23 років.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків- НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір в дохід держави в розмірі 1311 грн. 20 коп. 

Рішення в частині стягнення аліментів за 1 місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення. 

Суддя: