Справа 524/8848/26
Провадження № 2-о/524/282/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2026 року м. Кременчук

Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі:
головуючого судді Колеснікової О.М.,
секретар судового засідання – Мирошніченко А.В.,
учасники справи:
заявник – ОСОБА_1 ,
заінтересована особа – ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження в приміщенні Автозаводського районного суду м. Кременчука цивільну справу за заявою  ОСОБА_1 , заінтересована особа:  ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису,

встановив:
Заявниця  ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про видачу обмежувального припису стосовно свого колишнього чоловіка  ОСОБА_2 , в якому вона просила застосувати стосовно нього строком на 6 місяців такі заходи:
- заборонити ОСОБА_2 розшукувати її, переслідувати, у будь-який спосіб контактувати із нею,
- заборонити ОСОБА_2 наближатися до її місця проживання на відстань 300 м,
- заборонити телефонні дзвінки, листування та будь-яке спілкування (у томі числі через третіх осіб),
- вжити інші заходи, необхідні для забезпечення безпеки заявника та безпеки її дітей.
В обґрунтування вказаних вимог зазначала, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . Від шлюбу мають двох малолітніх дітей, 6 та 2,5 років. Шлюб у подальшому було розірвано. Під час спільного проживання та після розірвання шлюбу ОСОБА_2 неодноразово вчиняв щодо неї фізичне та психологічне насильство. В тому числі вчинив підпал її житла, погрожував фізичною розправою, погрожував вчинити підпал житла її батьків, створював реальну загрозу її життю та безпеці.
16.07.2026 ухвалою судді Автозаводського районного суду м. Кременчука відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.
Заявник та заінтересована особа, належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибули.
Заявник надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій заяву підтримала та просила задовольнити.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи заяви, суд дійшов висновку, що заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого.
Судом встановлено, що  ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі з  ОСОБА_2 з 04.10.2019. Від шлюбу мають двох дітей: доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
08.11.2024 заочним рішенням Олександрівського районного суду Кіровоградської області у справі №397/726/24 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано. 
18.03.2024 ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда у справі №404/1118/24 задоволено клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_2 , застосувано відносно ОСОБА_2 у зв`язку із вчиненням в стані неосудності суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. Судом було встановлено, що 21.11.2023 близько 19 год. 40 хв. ОСОБА_2 , будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, призваним за мобілізацією, проходячи військову службу на посаді механіка-водія-гранатометника зенітного ракетного взводу зенітної ракетної батареї зенітно-артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «матрос», у порушення вимог ст.ст.3, 65, 68 Конституції України, ст.ст.11, 13 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , в ході сварки, яка виникла раптово на ґрунті особистих неприязних відносин, вирішив спричинити тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_1 . У подальшому ОСОБА_2 , страждаючи, відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №28 від 23.01.2024, тяжким психічним захворюванням, що виражається у формі гострого поліморфного психотичного розладу із симптомами шизофренії, що позбавило його здатності усвідомлювати свої дії та розумно керувати ними, не усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, наніс один удар кулаком правої руки в область обличчя, а саме ліву частину, потерпілої ОСОБА_1 , після чого вона впала на асфальтне покриття, а ОСОБА_2 почав хаотично наносити удари ногами в область голови та тіла потерпілої, чим спричинив їй тілесні ушкодження у вигляді: перелому кісток носа, гематом навколо обох очей, обличчя зліва, шиї з обох боків, гематоми лівої вушної раковини, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
01.04.2026 ухвалою Фортечного районного суду м.Кропивницького у справі №404/12141/25 задоволено клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_2 , застосовано відносно ОСОБА_2 у зв`язку із вчиненням в стані неосудності суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України, примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом. До набрання ухвалою законної сили запобіжним заходом ОСОБА_2 залишено поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, а саме до Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» (49006, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Надії Алексєєнко, буд. 84). Суд встановив, що ОСОБА_2 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 , 18.08.2025 близько 20 год. 04 хв., прибув до житлового будинку АДРЕСА_1 , де шляхом підпалу, який виник на ґрунті раніше виниклого конфлікту зі своєю колишньою дружиною ОСОБА_1 , заздалегідь підготувавши вогневе джерело запалювання для здійснення підпалу житлового будинку АДРЕСА_1 , який належить на праві власності ОСОБА_1 , та близько 20 год. 53 хв. шляхом піднесення джерела відкритого вогню здійснив підпал приміщень житлового будинку за вищевказаною адресою, та після розповсюдження вогню покинув територію домоволодіння, спричинивши потерпілій ОСОБА_1 , матеріальну шкоду, яка становить 323670, 00 грн. з урахуванням ПДВ. Таким чином, ОСОБА_2 вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, а саме умисне пошкодження чужого майна, вчинене шляхом підпалу.
Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі - Закон).
Вказаний Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.
Згідно з п. 3, 4, 14 та 17 ч. 1 ст. 1 Закону домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.
Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.
Пунктом 7 частини 1статті 1 Закону обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.
Згідно з ч. 3 ст. 26 Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.
У пункті 9 частини 1статті 1 Закону визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.
Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана: особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».
Згідно з п. 3 ч. 1 статті 350-4 ПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).
Законом визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.
Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків.
Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.
Згідно зі ст. 3 Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають у процесі запобігання та протидії домашньому насильству. Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється, зокрема, на колишнє подружжя, матір (батька) або дітей одного з подружжя (колишнього подружжя) та іншого з подружжя (колишнього подружжя).
За ч. 2 ст. 26 Закону обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків:
1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою;
2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи;
3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною;
4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою;
5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;
6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.
Суд уважає що матеріали справи містять достатньо доказів на підтвердження того, що  ОСОБА_2 вчиняв фізичне та психологічне насильство стосовно заявника у розумінні Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».
Враховуючи усі надані заявником докази, з огляду на встановлені судом обставини, оцінюючи належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість ризиків вчинення  ОСОБА_2 домашнього насильства щодо заявника, а тому є необхідність у видачі обмежувального припису.
Строк дії обмежень, з урахуванням характеру та тривалості насильства, суд вважає за необхідне встановити тривалістю шість місяців.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина 4 статті 12 ЦПК України).
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13 ЦПК України).
Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (частина 3 статті 13 ЦПК України).
Неконкретизовані вимоги заяви про вжиття інших заходів, необхідних для забезпечення безпеки заявника та безпеки її дітей задоволенню не підлягають, оскільки заявником не наведено, які саме інші заходи вона просить вжити та чим обґрунтовує необхідність їх вжиття.
В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.
Витрати зі сплати судового збору слід віднести за рахунок держави.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1-18, 141, 209-245, 259, 264, 265, 268, 294, 354, 350-1-350-6 ЦПК України, суд 
вирішив:

Заяву  ОСОБА_1 , заінтересована особа -  ОСОБА_2 , про видачу обмежувального приписузадовольнити частково.
Видати обмежувальний припис строком на шість місяців стосовно  ОСОБА_2 , яким вжити заходи тимчасового обмеження прав ОСОБА_2 та покласти на нього такі обов`язки:
- заборонити  ОСОБА_2 особисто і через третіх осіб розшукувати  ОСОБА_1 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;
- заборонити  ОСОБА_2 наближатися на відстань менше 300 м до місця фактичного проживання  ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 ;
- заборонити  ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори з  ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.
В іншій частині у задоволенні заяви відмовити.
Про видачу обмежувального припису не пізніше наступного дня з ухвалення рішення повідомити Кременчуцький РУП Головного управління Національної поліції у Полтавській області для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області.
Рішення суду про видачу обмежувального припису відповідно до ч.4 ст.350-6 ЦПК України підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.
Судові витрати у вигляді судового збору, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.
Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції в 30-денний строк з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 20.07.2026.

Учасники справи:
Заявник – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .
Заінтересована особа –  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Головуючий суддя О.М. Колеснікова