08 липня 2026 року

Справа № 642/3079/26
Провадження № 2/642/1551/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
Іменем України

08 липня 2026 року м. Харків

Холодногірський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого – судді Цибульської С.В.,
за участю: секретаря судового засідання – Бочарової Д.С., 
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Солвентіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Солвентіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій представник позивача просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 4143938 від 05.11.2020 у загальному розмірі 34 465 грн, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 5000 грн, заборгованості за відсотками у сумі 29 465 грн; а також понесені витрати судового збору у розмірі 2662,40 грн та понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн.
В обґрунтування позову представник позивача вказує, що 05.11.2020 між ТОВ «Алекскредит» та ОСОБА_1 укладено договір про надання кредиту № 4143938. Кредитний договір укладено в електронній формі шляхом підписання відповідачем електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатору. За умовами договору кредитодавець ТОВ «Алекскредит» надав позичальнику ОСОБА_1 кредит у розмірі 5000 грн шляхом перерахування грошових коштів у вказаній сумі на картковий рахунок відповідача, на споживчі цілі у тимчасове, строкове, платне користування, а позичальник зобов`язався повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом та інші платежу, відповідно до умов договору. 29.10.2025 між ТОВ «Алекскредит» та ТОВ «Секвоя Капітал» укладено договір факторингу № 29/10-2025, згідно з умовами якого до ТОВ «Секвоя Капітал» перейшло право вимоги, зокрема за кредитним договором № 4143938 від 05.11.2020. 31.10.2025 між ТОВ «Секвоя Капітал» та ТОВ «Солвентіс» укладено договір факторингу № ДФ-31102025, відповідно до умов якого до позивача ТОВ «Алекскредит» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 4143938 від 05.11.2020
Представник позивача зазначає, що заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на день подання позову становить 34 465 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту у розмірі 5000 грн, заборгованість за відсотками у сумі 29 465 грн.
Також представник позивача просить суд стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн та понесені витрати зі сплати судового збору у розмірі 2662,40 грн.
Ухвалою суду від 04.05.2026 відкрито провадження у цій справі, постановлено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, відповідачу надано строк на подання відзиву на позов.
09.06.2026 до суду від представника позивача ТОВ «ФК «Солвентіс» - Щави Є.В. надійшло клопотання про витребування доказів, в якому представник позивача просить суд витребувати у акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» докази, що містять банківську таємницю, а саме: інформацію щодо того, чи було емітовано на ім`я ОСОБА_1 платіжну картку № НОМЕР_1 ; виписку про рух грошових коштів по картковому рахунку № НОМЕР_1 за період з 05.11.2020-10.11.2020 з відображенням часу зарахування коштів; інформацію щодо номеру мобільного телефону, на який відправлялася інформація на підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною карткою № НОМЕР_1 за період з 05.11.2020 по 10.11.2020; відомості щодо ідентифікаційних даних власника карткового рахунку № НОМЕР_2 , у тому числі ПІБ, РНОКПП, серія та номер паспорта, адреса місця проживання, контактні дані (номер телефону, адреса електронної пошти тощо). Також представник позивача просив суд поновити позивачу строк на подання вказаного клопотання про витребування доказів.
Ухвалою суду від 10.06.2026 позивачу поновлено строк на подання заяви про витребування доказів, клопотання позивача про витребування доказів задоволено, витребувано у АТ КБ «ПриватБанк» інформацію щодо того, чи було емітовано на ім`я ОСОБА_1 платіжну картку № НОМЕР_1 ; виписку про рух грошових коштів по картковому рахунку № НОМЕР_1 за період з 05.11.2020-10.11.2020 з відображенням часу зарахування коштів; інформацію щодо номеру мобільного телефону, на який відправлялася інформація на підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною карткою № НОМЕР_1 за період з 05.11.2020 по 10.11.2020; відомості щодо ідентифікаційних даних власника карткового рахунку № НОМЕР_2 , у тому числі ПІБ, РНОКПП, серія та номер паспорта, адреса місця проживання, контактні дані (номер телефону, адреса електронної пошти тощо).
01.07.2026 до суду від АТ КБ «ПриватБанк» надійшли витребувані судом докази.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, повідомлений про дату, час та місце судового засідання належним чином, у позовній заяві представник позивача зазначив, що просить суд проводити розгляд справи без його участі, проти ухвалення судом заочного рішення не заперечує.
Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлявся щодо розгляду справи належним чином. Копія ухвали про відкриття провадження по справі, копія позову та долучених до нього документів, судові повістки направлялися відповідачу за останньою відомою суду адресою реєстрації його місця проживання. Відповідач відзиву не подав.
Окрім того, відповідно до ч. ч. 11, 12 ст. 128, ч. 10 ст. 187 ЦПК виклик відповідача у судове засідання здійснювався через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.
Оскільки відповідачем не подано до суду відзив на позовну заяву, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України.
Судом враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").
При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. 
Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.
За таких обставин відповідно до ст. 280 ЦПК України суд розглянув справу в порядку заочного провадження на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивач зазначив, що не заперечує проти такого порядку вирішення спору, відповідач повідомлений щодо розгляду справи належним чином, відзиву не подав.
Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи в порядку спрощеного провадження за відсутністю всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, як кожен окремо так і у їх сукупності, суд зазначає таке.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено, що 05.11.2020 ОСОБА_1 шляхом накладення електронного підпису у вигляді одноразового ідентифікатора PS4143938 підписав паспорт споживчого кредиту, чим засвідчив підтвердження отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту.
Відповідно до умов паспорту споживчого кредиту, підписаного відповідачем, кредитодавець – ТОВ «Алекскредит»; тип кредиту – кредит, сума/ліміт кредиту становить 5000 грн; строк кредитування: за лояльними (покращеними) умовами кредитування – 29 днів, за загальними умовами кредитування – 209 днів, з яких базовий період – 29 днів, спеціальний період – 180 днів; мета отримання кредиту – споживчі цілі (вирішення власних фінансових питань); спосіб та строк надання кредиту – шляхом безготівкового перерахування коштів на картковий рахунок позичальника не пізніше кінця робочого дня кредитодавця, наступного за днем підписання договору; процентна ставка становить: за лояльними (покращеними) умовами до 04.12.2020 – 1,53 % (558, 45 % річних), за загальними умовами кредитування до 04.12.2020 – 1,70 % (620,50 % річних), до 02.06.2021 – 3 % (1095 % річних).
05.11.2020 між ТОВ «Алекскредит» (кредитодавець) та ОСОБА_1 (позичальник) укладено договір про надання кредиту № 4143938 (далі – договір), відповідно до умов якого кредитодавець надає позичальнику кредит на інші споживчі цілі (вирішення власних фінансових питань) без додаткового забезпечення у тимчасове, строкове, платне користування (надалі за текстом – Кредит), а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом (п. 2.34. правил) та інші платежі у відповідності до умов договору. 
Відповідно до п. п. 1.3.-1.5. договору сума кредиту становить 5 000 гривень. Кредит надається позичальнику в сумі, що зазначена в п. 1.3. цього договору, в безготівковій формі шляхом перерахування на картковий рахунок позичальника. Позичальник сплачує кредитодавцю суму кредиту та проценти за користування кредитом, неустойку (пеню, штраф) (п. 2.26. правил), яка може нараховуватися у випадку порушення позичальником умов цього договору, а також комісії банків-емітентів платіжних карт, які використовує позичальник.
Згідно з п. 1.7.-1.8. договору нарахування рроцентів за користування кредитом здійснюється у наступному порядку: у випадку використання Кредиту (п. 2.20. правил) менше ніж 5 (п`ять) календарних днів, включаючи дострокове виконання Зобов`язань (п. 2.12. правил), позичальник сплачує фіксовану суму процентів за користування кредитом, яка складає 7,65% від визначеної в п. 1.3. цього договору суми кредиту; у випадку використання позичальником лояльних (покращених) умов кредитування, а саме: при повному поверненні суми кредиту (п. 1.3. Договору) та сплати процентів за користування кредитом протягом 29 календарних днів з 05.11.2020 до 04.12.2020 (включно) (базовий період - п. 2.4. правил) процентна ставка за один день користування кредитом складає 1,53% (акційна ставка (п. 2.1. правил) або ставка за програмою лояльності (п. 2.34. правил)). Орієнтовна загальна вартість кредиту при використанні лояльних (покращених) умов кредитування складає 7 218,50 грн., у тому числі основна сума кредиту - 5 000 грн, проценти за користування кредитом - 2 218,50 грн; при використанні позичальником загальних умов кредитування процентні ставки становлять: в базовий період з 05.11.2020 до 04.12.2020 року - 1,70 % за один день користування кредитом (базова процентна ставка - п. 2.3. правил); в спеціальний період (п. 2.40. правил) з 05.12.2020 до 02.06.2021 (включно) — 3 % за один день користування кредитом (спеціальна процентна ставка - п. 2.34. правил). Орієнтовна загальна вартість кредиту при використанні загальних умов кредитування становить 7 470,40 грн. Використання базової процентної ставки у базовому періоді, нарахування процентів у спеціальному періоді за спеціальною процентною ставкою є правом кредитодавця. Кредитодавець без погодження з позичальником може на свій розсуд зменшити нарахування встановлених договором процентів за користування кредитом.
Пунктом 3.1. договору визначено, що строк дії договору (п. 2.41. Правил) встановлюється з дати укладення договору (п. 2.9. Правил) – 05.11.2020 до кінцевої дати виконання договору – 02.06.2021 (включно). Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, у тому числі сплати заборгованості, яке мало місце під час дії договору. Якщо позичальник виконає зобов`язання/сплатить заборгованість за договором до кінцевої дати виконання договору, договір припиняє дію у дату повернення/погашення кредиту (п. 2.8. Правил).
Згідно з п. 7.9. договору договір укладається виключно у письмовій формі у вигляді електронного документа на сайті кредитодавця згідно зі ст. ст. 207, 639 Цивільного кодексу України та із застосуванням норм Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг». Підписання позичальником цього договору відбувається шляхом акцептування ним оферти (пропозиції укласти електронний договір), яка відповідно до п. 2.30. правил містить усі істотні умови договору, зразок факсимільного відтворення аналога підпису уповноваженої особи та відбитку печатки кредитодавця, а також погодження (заяву, згоду) позичальника щодо включення до цього договору інформації щодо кредитного посередника, прізвища, ім`я, по батькові позичальника, типу кредиту, мети отримання кредиту, порядку та умови надання кредиту, основної суми кредиту, кінцевої дати виконання договору. Акцептування оферти здійснюється шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором (п. 2.13. Правил).

Відповідно до п. п. 1.1.1 – 1.2 договору сума позики становить 5000 грн; плата за користування позикою складається з процентів у розмірі 0,01 % в день від поточного залишку позики та комісії у розмірі 1,3 % в день від початкового розміру позики. Нарахування процентів, комісії за договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування позикою. Строк повернення позики (термін платежу) – 25.11.2018. Позика надається позичальнику в сумі, зазначеній в п. 1.1.1 договору в безготівковій формі (шляхом зарахування відповідної суми на банківський рахунок позичальника).
Згідно з п. п. 4.1, 4.2. договору позичальник зобов`язується повністю повернути позикодавцю суму отриманої позики та виконати всі інші зобов`язання, встановлені договором, не пізніше 25.11.2018. Повернення позики та сплата процентів і комісійної винагороди за користування позики здійснюватиметься згідно з графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору та розміщується в особистому кабінеті.
Пунктом 4.3 договору встановлено, що обчислення строку користування позикою та нарахування процентів та комісії за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування позикою. При цьому проценти та комісія за користування позикою нараховуються з дня надання позики позичальнику (перерахування грошових коштів на банківський рахунок позичальника) до строку повернення позики, зазначеного в п. 1.1.5 договору включно.
Відповідно до п. п. 4.4., 4.5. договору у разі продовження строку договору позичальником нарахування процентів та комісійної винагороди за договором після продовження строку здійснюється за фактичну кількість календарних днів, на яку продовжено строк договору. Сума позики, проценти за користування позикою, комісійна винагорода за користування позикою, пеня складають заборгованість за договором.
Згідно з п. п. 5.3., 5.4. договору у випадку прострочення терміну платежу зі сплати заборгованості позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцю підвищену комісійну винагороду в розмірі 3 % в день від суми позики за кожний день прострочення. У випадку прострочення терміну платежу зі сплати заборгованості позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення від суми заборгованості.
Пунктом 9.1. договору передбачено, що внесення змін та доповнень до цього договору оформлюється шляхом укладання сторонами додаткових договорів. Всі зміни, доповнення та додатки до цього договору є його невід`ємною частиною.
У додатку № 1 до договору відображено графік платежів, в якому зазначено суму кредиту, дати платежів, їх суми, проценти за користування кредитом, процентні ставки та орієнтовну загальну вартість кредиту. В залежності від умов кредитування (лояльні та загальні).
Вказаний договір та додаток до нього підписано ОСОБА_1 шляхом накладення електронного підпису у вигляді одноразового ідентифікатора PS4143938.
Частиною першою статті 627 Цивільного Кодексу України (далі – ЦК України) встановлено, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Відповідно до ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Згідно з п. 6 ч. 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором – дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор – це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію).
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Так, судом встановлено, що кредитний договір № 4143938 від 05.11.2020 між сторонами укладено в електронному вигляді, із накладенням відповідачем електронного підпису у вигляді одноразового ідентифікатора, який відповідач використав для підписання паспорту споживчого кредиту, договору про надання кредиту, додатку до нього.
Без здійснення вказаних дій відповідачем договір позики не був би укладений сторонами, а тому, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача.
Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21).
Згідно з копією довідки від 02.11.2024, виданої директором ТОВ «ФК «Елаєнс», на підставі договору № 41346335_18/10/17 про надання послуг з переказу грошових коштів (переказ на картку) та про інформаційно-технологічну взаємодію та приймання платежів, укладеного між ТОВ «ФК «Елаєнс» та ТОВ «Алекскредит», ТОВ «ФК «Елаєнс» підтвердило успішність платіжної операції № 44220014324303986595345115744111 від 05.11.2020 у сумі 500 грн, яка була перерахована на картковий рахунок № НОМЕР_1 .
Відповідно до листа супервайзера з обробки звернень й держорганів ГО АТ КБ «ПриватБанк» від 16.06.2026 № 20.1.0.0.0/7-260611/121814-БТ на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано картку № НОМЕР_1 ( НОМЕР_3 ).
З виписки по рахунку НОМЕР_3 , відкритого у АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_1 , вбачається, що 05.11.2020 на вказаний рахунок було перераховано грошові кошти у сумі 5000 грн.
З огляду на вказане суд доходить висновку, що між ТОВ «Алекскредит» та ОСОБА_1 дійсно було укладено кредитний договір, в якому узгоджено усі обов`язкові умови, а також підтверджено факт перерахування первісним кредитором на рахунок відповідача грошових коштів в узгодженому розмірі на рахунок, належний відповідачу, відповідно до умов договору позики.
Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Частиною 1 статті 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
29.10.2025 між ТОВ «Алекскредит» (клієнт) та ТОВ «Секвоя Капітал» (фактор) укладено договір факторингу № 29/10-2025 (далі – договір факторингу № 29/10-2025), відповідно до умов якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується прийняти такі права вимоги та сплатити клієнту ціну придбання за відповідний реєстр за плату, у передбачений договором спосіб (п. 1.1. договору факторингу № 29/10-2025).
Згідно з п. 2.1.3. договору факторингу № 29/10-2025 перехід від клієнта до фактора прав вимоги відбувається шляхом підписання сторонами договору, відповідного реєстру прав вимог та повідомлення боржників про факт відступлення права вимоги в порядку, передбаченому цим договором, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників та набуває всіх прав щодо боржників в обсязі та на умовах, що існували на момент такого переходу, відповідно до вимог чинного законодавства. Підписаний в паперовому вигляді сторонами та скріплений їх печатками (за умовами використання) договір, реєстр прав вимог, а також повідомлення боржників про факт відступлення права вимоги підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги.
Відповідно до п. 4.1. договору факторингу № 29/10-2025 загальна сума прав вимоги, що відступається за відповідним реєстром, ціна придбання та одинична ціна визначаються окремо для кожного реєстру і вказується у таких реєстрах.
Пунктом 10.1. договору факторингу № 29/10-2025 встановлено, що договір вступає в силу з дня його підписання уповноваженими представниками сторін, скріплення їх печатками (за умови їх використання) і діє до 31.12.2025, а в частині виконання зобов`язань – до повного виконання таких зобов`язань сторонами.
Згідно з копією платіжної інструкції № 339 від 30.10.2025 ТОВ «Секвоя Капітал» перерахувало на рахунок ТОВ «Алекскредит» грошові кошти у сумі 2 000 000 грн із призначенням платежу: оплата за переуступлення прав вимоги за грошовими зобов`язаннями згідно з договором факторингу № 29/10-2025 від 29.10.2025 та реєстром прав вимоги № 1 від 29.10.25р без ПДВ.
Відповідно до копії акту прийому-передачі документів за договором факторингу № ДФ-29/10-2025 від 29.10.2025 ТОВ «Алекскредит» передало ТОВ «Секвоя Капітал» в електронному форматі договори із боржниками по реєстру прав вимоги № 1 від 29.10.2025.
Як вбачається з копії витягу з реєстру прав вимог № АК-29/10-2025 від 29.10.2025, ТОВ «Алекскредит» відступило ТОВ «Секвоя Капітал» право вимоги заборгованості до ОСОБА_1 за договором № 4143938 від 05.11.2020 у загальному розмірі 34 465 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту у розмірі 5000 грн, заборгованість за відсотками у сумі 29 465 грн.
31.10.2025 між ТОВ «ФК «Солвентіс» (фактор) та ТОВ «Секвоя Капітал» (клієнт) укладено договір факторингу № ДФ-31102025 (далі – договір факторингу № ДФ-31102025, згідно з умовами якого за цим договором клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується прийняти такі права вимоги та передати грошові кошти фінансування в розпорядження клієнта (ціна придбання) за відповідний реєстр за плату, у передбачений цим договором спосіб (п. 1.1. договору факторингу № ДФ-31102025).
Відповідно до п. 2.1.3. договору факторингу № ДФ-31102025 перехід від клієнта до фактора прав вимоги відбувається шляхом підписання сторонами договору, відповідного реєстру прав вимог та повідомлення боржників про факт відступлення права вимоги в порядку, передбаченому цим договором, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників та набуває всіх прав щодо боржників в обсязі та на умовах, що існували на момент такого переходу, відповідно до вимог чинного законодавства. Підписаний в паперовому вигляді сторонами та скріплений їх печатками (за умовами використання) договір, реєстр прав вимог, а також повідомлення боржників про факт відступлення права вимоги підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги.
Згідно з п. 4.1. договору факторингу № ДФ-31102025 загальна сума прав вимоги, що відступається за відповідним реєстром, ціна придбання та одинична ціна визначаються окремо для кожного реєстру і вказується у таких реєстрах.
Пунктом 10.1. договору факторингу № ДФ-31102025 встановлено, що договір вступає в силу з дня його підписання уповноваженими представниками сторін, скріплення їх печатками (за умови їх використання) і діє до 31.10.2026, а в частині виконання зобов`язань – до повного виконання таких зобов`язань сторонами.
Згідно з копією платіжної інструкції № 1118 від 05.11.2025 ТОВ «ФК «Солвентіс» перерахувало на рахунок ТОВ «Секвоя Капітал» грошові кошти у сумі 2 071 261,13 грн із призначенням платежу: оплата ціни придбання (фінансування) зг. Договору факторингу № ДФ-31102025 від 31.10.2025р., реєстру прав вимог № 001, без ПДВ.
Відповідно до копії акту прийому-передачі документів за договором факторингу № ДФ-31102025 від 31.10.2025 ТОВ «Секвоя Капітал» передало ТОВ «ФК «Солвентіс» в електронному форматі договори із боржниками по реєстру прав вимоги № 001 від 31.10.2025.
Як вбачається з копії витягу з реєстру юоржників до договору факторингу № ДФ-31102025 від 31.10.2025, ТОВ «Секвоя Капітал» відступило ТОВ «ФК «Солвентіс» право вимоги заборгованості до ОСОБА_1 за договором № 4143938 від 05.11.2020 у загальному розмірі 34 465 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту у розмірі 5000 грн, заборгованість за відсотками у сумі 29 465 грн.
Враховуючи викладене суд доходить висновку, що представником позивача доведено факт переходу права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 4143938 від 05.11.2020 від первісного кредитора ТОВ «Алексредит» до позивача ТОВ «ФК «Солвентіс».
Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Статтею 1046 ЦК України встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу. Одночасно, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Згідно з розрахунком заборгованості за договором про надання кредиту № 4143938 від 05.11.2020 станом на 29.10.2025, складеним директором ТОВ «Алекскредит», заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором становить 34 465 грн та складається з: тіла кредиту у розмірі 5000 грн; відсотків у сумі 29 465 грн.
Факт отримання відповідачем грошових коштів у розмірі 5000 грн в рамках кредитного договору № 4143938 від 05.11.2020 належним чином підтверджено наявними у матеріалах справи доказами, оцінку яким судом викладено вище.
Водночас відомостей на підтвердження того, що відповідачем сплачено заборгованість за наданим кредитом матеріали справи не містять та відповідачем не надано.
Враховуючи те, що відповідачем не надано суду доказів на підтвердження того, що ним належним чином виконувалися умови вказаного кредитного договору, з огляду на встановлені фактичні обставини справи, суд доходить висновку, що ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором № 4143938 від 05.11.2020 належним чином не виконав, а тому позовні вимоги ТОВ «ФК «Солвентіс» до ОСОБА_1 слід задовольнити у повному обсязі, стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 4143938 від 05.11.2020 у загальному розмірі 34 465 грн, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 5000 грн, заборгованості за відсотками у сумі 29 465 грн.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.
Судом встановлено, що при подачі позовної заяви до суду позивачем сплачено 2662,40 грн судового збору, які підлягають стягненню з відповідача.
Згідно з ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року в справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22) зазначено, що формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту є гонорар. Останній може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.
З матеріалів справи вбачається, що між ТОВ «ФК «Солвентіс» в особі директора Ланового Є.М. (клієнт) та фізичною-особою підприємцем (виконавець) Міньковською А.В. укладено договір про надання правової допомоги від 02 січня 2026 року № 43657029/03 (далі – договір про надання правової допомоги).
Згідно п. 1.1. договору про надання правової допомоги клієнт доручає, а виконавець приймає на себе зобов`язання надавати юридичні послуги (правничу допомогу) в обсязі та на умовах, передбачених цим договором. Деталі предмету договору встановлюються додатковими угодами.
Пунктом 4.1. договору про надання правової допомоги передбачено, що загальна вартість послуг складається з вартості наданих юридичних послуг (поточне супроводження), згідно з тарифною сіткою, вказаною у п. 4.8 цього договору, а також додаткової оплати, яка зазначена у п. 4.9. цього договору.
Відповідно до п. 4.4. договору про надання правової допомоги за результатами надання юридичної допомоги складається акт, що підписується представниками кожної зі сторін. В акті вказується обсяг наданої адвокатом юридичної допомоги і її вартість.
Згідно з п. 7.1. договору про надання правової допомоги цей договір укладений на строк до 31.12.2026 та набирає чинності з моменту його підписання.
27.03.2026 між ТОВ «ФК «Солвентіс» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 укладено додаткову угоду № 4143938 до договору про надання правової допомоги № 43657029/03 від 02.01.2026, відповідно до умов якої сторони домовилися доповнити розділ «Предмет договору» пунктом такого змісту: виконавець зобов`язується здійснити представництво та захист інтересів клієнта у справі щодо стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_1 .
На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем суду надано копію детального опису робіт, виконаних ФОП ОСОБА_2 , необхідних для надання правничої допомоги за позовом ТОВ «ФК «Солвентіс» щодо стягнення кредитної заборгованості, а також копію акту № б/н від 27.03.2026 на підтвердження факту надання правової допомоги, відповідно до яких виконавець надав клієнтові правову допомогу загальною вартістю 6000 грн, що складається з: усної консультації клієнта щодо обставин спірних правовідносин вартістю 500 грн, письмової консультації клієнта щодо спірних правовідносин вартістю 1000 грн, правового аналізу обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій (консультацій) щодо захисту інтересів ТОВ «ФК «Солвентіс», складання позовної заяви про стягнення кредитної заборгованості, в тому числі попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи вартістю 3000 грн, формування додатків до позовної заяви (письмові докази) вартістю 750 грн.
Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Визначальним у цьому випадку є факт надання адвокатом правової допомоги у зв`язку з розглядом конкретної справи.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2024 року у справі № 227/2301/21, постановах Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 06 червня 2024 року у справі № 638/6000/22, від 05 липня 2023 року у справі № 759/24141/19.
Водночас при визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовують з огляду на конкретні обставини справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання щодо оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір – обґрунтованим (п. 268). Також у рішенні ЄСПЛ зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21, від 05 червня 2024 року у справі № 910/14524/22, від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23.
Беручи до уваги рівень складності цієї справи, яка є типовою у своїй категорії, застосовуючи принципи співмірності та розумності розміру судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, виходячи з конкретних обставин цієї справи, ціни позову, відсутності заперечень з боку відповідача, суд доходить висновку, що заявлені представником позивача вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 6000 грн підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 12, 76-82, 133, 137, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 274, 277-279, 280, 281, 352, 354 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Солвентіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Солвентіс» заборгованість за кредитним договором № 26203000408747 від 25.02.2019 у загальному розмірі 6386 (шість тисяч триста вісімдесят шість) грн 38 коп., яка складається із: заборгованості по тілу кредиту у розмірі 3360,87 грн, заборгованості по відсотках у сумі 2096,22 грн, заборгованості по комісії у сумі 929,29 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Солвентіс» понесені витрати зі сплати судового збору у розмірі 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн 40 коп., а також понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 (шість тисяч) грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст заочного рішення складено 08.07.2026.

Відомості про учасників справи:
Позивач – товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Солвентіс», код ЄДРПОУ 43657029, адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Глибочицька, буд. 29-31. 
Відповідач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , остання відома адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 .
Головуючий суддя Світлана ЦИБУЛЬСЬКА