Справа № 303/9688/25

П О С Т А Н О В А
Іменем України

03 вересня 2026 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:
головуючого судді: Джуги С.Д.
суддів: Мацунича М.В., Шевчука В.В.
з участю секретаря судових засідань: Мочан М.А. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Кузьма-Чепурнова Катерина Іванівна, на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 лютого 2026 року у складі судді Заболотного А.М., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,-
в с т а н о в и в:
У грудні 2025 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.
Позовні вимоги мотивовано тим, що 09.02.2023 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у Берегівському відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Берегівському району Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис № 29. Від даного шлюбу у сторін народилося троє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
Позивач вказує на те, що спільне життя у них не склалося через відсутність взаєморозуміння, різних поглядів на сімейні відносини. Вважає, що шлюб існує тільки формально, примирення неможливе, збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, а тому, просив шлюб, укладений між ним позивачем та відповідачем, розірвати.
Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 грудня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. 
Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 лютого 2026 року відмовлено у прийнятті зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 про залишення дітей на проживанні разом з ним та стягнення аліментів.
Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 лютого 2026 року у задоволенні клопотання про надання сторонам строку для примирення подружжя відмовлено.
Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 лютого 2026 року позов задоволено. Шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований 09.02.2023 року Берегівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Берегівському району Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 29 – розірвати.
Вирішено питання по судовим витратам.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Кузьма-Чепурнова Катерина Іванівна, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд розглядаючи справу про розірвання шлюбу безпідставно та необґрунтовано відмовив у прийнятті зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про залишення дітей на проживанні разом із ним та стягнення аліментів, про що постановив ухвалу від 05.02.2026 року. Окрім того, ухвалою суду від 05.02.2026 року у даній справі, відмовлено у задоволенні клопотання про надання сторонам строку для примирення подружжя, що свідчить про спрощений та формальний підхід суду до розгляду такої категорії справи, оскільки у сторін є троє спільних малолітніх дітей, доля яких судом залишена поза увагою.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
В судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_6 підтримала апеляційну скаргу, просить її задовольнити.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином.
Судова колегія, відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України, розглянула справу за відсутності нез`явившихся учасників справи.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника апелянта, розглянувши і дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних мотивів.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції, прийнявши до уваги договірну природу шлюбу та принцип добровільності, дійшов до переконання, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін.
З такими висновками погоджується і апеляційний суд, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 09.02.2023 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у Берегівському відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Берегівському району Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис № 29. 
Від даного шлюбу у сторін народилося троє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
Сторони припинили шлюбні відносини.
Ч.1 ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя.
Відповідно до ч.6 ст.7 СК України жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї.
Статтею 24 СК України та ст.51 Конституції України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Тобто, зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що йдеться у ст.16 Конвенції «Про дискримінацію жінок» у ч.1 підпункту «с» - «однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання».
Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер.
За таких обставин, примушування одного з подружжя до перебування у шлюбі, який проти цього заперечує, буде порушувати його законні права та інтереси і суперечити вимогам закону.
Відповідно до ч.2 ст.104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання.
Згідно з ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 цього Кодексу.
Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України).
Згідно з ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.
Відповідно до ч.3,4 ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.
Позивач в позовній заяві висловила свою позицію, що подальше збереження шлюбу є неможливим, буде суперечити її інтересам, оскільки сторони тривалий час разом не проживають, спільного господарства не ведуть та просила задовольнити позов про розірвання шлюбу.
Відтак, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про розірвання шлюбу між сторонами, оскільки примирення і подальше подружнє життя сторін не є можливим, сім`я фактично розпалася і подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, яка не бажає перебувати в шлюбі з відповідачем, тобто на даний час не існує її вільної згоди на шлюб.
Як в суді першої інстанції, так і на момент розгляду справи в суді апеляційної інстанції, позивач не заявляла клопотань про відмову від позову, що свідчить про небажання позивача перебувати в шлюбі з відповідачем. Відмова у розірванні шлюбу буде примушенням позивачки до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.
Доводи апелянта про те, що суд розглядаючи справу про розірвання шлюбу безпідставно та необґрунтовано відмовив у прийнятті зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про залишення дітей на проживанні разом із ним та стягнення аліментів не заслуговують на увагу, так як позовні вимоги про розірвання шлюбу не залежать від позовних вимог про визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів, оскільки такі не взаємопов`язані між собою, і не можуть виключити повністю або частково задоволення первісного позову.
Не беруться до уваги також доводи апеляції про те, що судом першої інстанції не надано строк для примирення, оскільки позивач категорично наполягала на розірванні шлюбу, так як сторони не підтримують подружніх стосунків, разом не проживають з 2020 року, спільного господарства не ведуть. У постанові Верховного Суду від 26 листопада 2018 року у справі № 761/33261/16-ц зроблено висновок по застосуванню ст.111 СК України та вказано, що «суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Отже, надання строку для примирення подружжя є правом суду, а не його обов`язком».
Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.
Рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.
Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За вказаних обставин апеляційний суд дійшов до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, 
у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Кузьма-Чепурнова Катерина Іванівна, залишити без задоволення.
Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 лютого 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.
Повний текст судового рішення складено 08 вересня 2026 року.
Головуючий: 
Судді: