Справа № 720/2203/25 
Номер провадження 2-а/725/128/25

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.09.2026 Чернівецький районний суд міста Чернівців 
в складі:
головуючого судді Скуляк І. А. 
при секретарі Гончарук М.Р.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 (іпн. НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 ) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,- 

ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду з вимогою про скасування постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.202 КпАП України посилаючись на те, що він порушення за обставин зазначених у постанові не здійснював.
Від представника відповідача надійшов до суду відзив на позовну заяву, у якому він просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача та залишити без змін оскаржувану постанову. Відзив обґрунтовано тим, що позивач не звертався до НОМЕР_2 прикордонного загону із заявою про отримання дозволу на перебування у прикордонній смузі, а тому вважає постанову законною.
В судове засідання позивач не з`явився, однак його представник подав суду заяву про розгляд справи без їх участі. Просили суд позов задовольнити.
В судове засідання представник відповідача не з`явився, однак у відзиві на позовну заяву просив справу розглянути без його участі.
На підставі ч.4 ст.229 КАС України судове засідання проводилось без технічної фіксації.
Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов слід задовольнити частково, виходячи з наступного:
Судом встановлено, що 13.08.2025 року ОСОБА_1 , був виявлений прикордонним нарядом «Контрольний пост» на напрямку н.п. Тарасівці (Україна) – н.п. Орофтіана (Румунія), 2400 метрів від лінії державного кордону.
Прикордонники повідомили про перебування позивача у прикордонній смузі без дозволу та склали відносно нього протокол про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №007364Е, з якого вбачається, що 13.08.2025 року ОСОБА_1 , був виявлений прикордонним нарядом «Контрольний пост» на напрямку н.п. Тарасівці (Україна) – н.п. Орофтіана (Румунія), 2400 метрів від лінії державного кордону. /а.с. 27/.
З позовної заяви вбачається, що позивач рухався по трасі та до кордону було ще 25 кілометрів по навігатору. Останній доганяв автобус, в якому їхала його наречена ОСОБА_2 , в сторону кордону, оскільки остання забула закордонний паспорт.
Разом з тим, суд звертає увагу, що у протоколі про адміністративне правопорушення не заповнена графа про дату та час розгляду справи про адміністративне правопорушення, а відповідачем не надано суду доказів належного повідомлення ОСОБА_1 про ці обставини, що є їх процесуальним обов`язком. /а.с. 29/.
13 серпня 2025 року начальником відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ОСОБА_3 винесено постанову №004629Е, якою ОСОБА_1 визнано винним у порушенні прикордонного режиму (ч. 1 ст. 202 КпАП України), а саме перебування у прикордонній смузі без дозволу відповідного органу Державної прикордонної служби та накладено штраф у розмірі 935 грн. /а.с. 28/.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Диспозиція статті 202 КУпАП є бланкетною та передбачає відповідальність за порушення прикордонного режиму, режиму в пунктах пропуску через державний кордон України або режимних правил у контрольних пунктах в`їзду виїзду.
Державний кордон України це лінія і вертикальна поверхня, що проходить по цій лінії, які визначають межі території України - суші, вод, надр, повітряного простору. Державний кордон України визначається Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Правила прикордонного режиму встановлюються Положенням «Про прикордонний режим», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1147 від 27 липня 1998 року.
Відповідно до підпункту 3 пункту 2 постанови КМУ №1147 від 27 липня 1998 року прикордонна смуга це ділянка місцевості, яка встановлюється безпосередньо вздовж державного кордону на його сухопутних ділянках або вздовж берегів прикордонних річок, озер та інших водойм, завширшки 5 кілометрів від лінії державного кордону, але не може бути меншою від ширини смуги місцевості, що розташована в межах від лінії державного кордону до лінії прикордонних інженерних споруд. До прикордонної смуги не включаються населені пункти і місця масового відпочинку населення.
Відповідно до пункту 7 Положення, громадяни України, іноземці та особи без громадянства в`їжджають, перебувають, проживають, проваджують роботи і пропускаються у прикордонну смугу з дозволу відповідного органу Державної прикордонної служби, який безпосередньо виконує завдання щодо забезпечення недоторканності державного кордону у визначеній зоні відповідальності, за наявності документів, що посвідчують їх особу. У період проведення мобілізації (крім цільової) та/або протягом воєнного стану громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років також зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ (у паперовій або електронній формі).
Згідно абз.20 п.47 Постанови Кабінету Міністрів України від 27 липня 1998 №1147 «Про прикордонний режим», перебування і пропуск через прикордонну смугу без дозволу мають, зокрема особи, рух яких починається та закінчується за межами прикордонної смуги, що рухаються автомобільним транспортом автомобільними дорогами загального користування державного значення, залізничним транспортом залізничними шляхами сполучення, частина яких проходить по ділянках місцевості, де встановлено прикордонну смугу, без виконання зупинок, виходу на залізничних станціях у прикордонній смузі.
З аналізу вищезазначених норм можна дійти висновку, що в`їзд до прикордонної смуги, в якій встановлено додаткові режимні обмеження, не заборонено для осіб, які мають при собі документ, що посвідчують особу та рух яких починається, та закінчується за межами прикордонної смуги (транзитом), за умови, що вони переміщуються автомобільним транспортом автомобільними дорогами загального користування державного значення, частина яких проходить територією прикордонної смуги, без виконання зупинок у її межах.
Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Дана постанова є протиправною, виходячи з наступного. 
Відповідно до ст. 63 Конституції України, особа не несе відповідальності за відмову давати показання або пояснення щодо себе, членів сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом.
Згідно, до ст. 268 КпАП України особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Як вбачається з оскаржуваної постанови, при притягненні  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності відповідач позбавив позивача права на належну підготовку до розгляду адміністративної справи та можливості скористатися своїми правами, передбаченими ст. 268 КпАП України, зокрема щодо ознайомлення з матеріалами справи, подання доказів та заявлених клопотань, що свідчить, про порушення прав  ОСОБА_1 під час винесення оскаржуваної постанови.
Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідачем було надано на адресу суду заперечення (відзив на позов), проте, останній не підтвердив факт правомірності оскаржуваної постанови, а тому відповідач не довів правомірність своїх дій, під час складання оскаржуваної постанови.
З урахуванням вищевикладеного, суд вважає з метою гарантування дотримання і захисту прав, свобод та інтересів позивача необхідно скасувати постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 202 КпАП України.
Разом з тим, суд вважає, що справу слід надіслати до компетентного органу на новий розгляд, виходячи з наступного.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд.
Враховуючи вищевказане та те, що оскаржувана постанова про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню, суд вважає за необхідне надіслати справу на новий розгляд, оскільки при розгляді справи відповідачем було позбавлено позивача права на належну підготовку до розгляду адміністративної справи та можливості скористатися своїми правами, передбаченими ст. 268 КпАП України, зокрема щодо ознайомлення з матеріалами справи, подання доказів та заявлених клопотань.
Встановлені судом обставини повністю підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами.
Керуючись ст.ст.7, 202, 251, 258, 280 КпАП України, ст.ст.2, 72-77, 90, 134, 139, 241-246 КАС України, Постановою Кабінету Міністрів України від 27 липня 1998 №1147 «Про прикордонний режим», Законом України «Про державний кордон України», суд

В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов – задовольнити частково.
Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення №004629Е від 13.08.2025 року, винесену начальником відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ОСОБА_3 відносно ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 202 КпАП України та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 935 гривень.
Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною 1 статті 202 Кодексу України про адміністративні правопорушеннянадіслати на новий розгляд до Відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В іншій частині позову – відмовити.
Апеляційна скарга може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький районний суд міста Чернівців протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя Чернівецького районного
суду міста Чернівців      Скуляк І. А.