МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 липня 2026 р.  	№ 400/11532/25 	
м. Миколаїв
Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Птичкіної В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу 
за позовом	ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , 	

до відповідача	Військової частини НОМЕР_1 , , Військової частини НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 , Генерального штабу Збройних Сил України , АДРЕСА_3 , 	

треті особи	Військова частина НОМЕР_3 , АДРЕСА_4 	

про	визнання протиправними та скасування наказів від 25.09.2025 № 37-РС в частині пункту 18, №282 в частині пунктів 5 і 5.23; визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,	
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовною заявою до військової частини НОМЕР_1 (далі – В/ч НОМЕР_1 або відповідач 1), військової частини НОМЕР_2 (далі – В/ч НОМЕР_2 або відповідач 2), Міністерства оборони України (далі – Міністерство або відповідач 3) та Генерального штабу Збройних Сил України (далі – Генеральний штаб або відповідач 4), за участі третьої особи - військової частини НОМЕР_3 (далі – В/ч НОМЕР_3 або третя особа), в якій просить:
«… визнати протиправним і скасувати наказ Військової частини НОМЕР_1 від 25 вересня 2025 року № 37-РС в частині його пункту 18 (про моє звільнення з посади Військової частини НОМЕР_2 і призначення на рівнозначну посаду до Військової частини НОМЕР_3 );
визнати протиправним і скасувати наказ Військової частини НОМЕР_2 від 25.09.2025 № 282 (по особовому складу) в частині пунктів 5 і 5.23 (про моє вибуття з району за призначенням з території Харківської області, про виключення мене із списків особового складу);
визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо невиплати мені основного грошового забезпечення за період з 01 серпня по 27 вересня 2025 включно; 
визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо невиплати мені додаткової винагороди 30000.00 грн в розрахунку на місяць пропорційне часу виконання бойових (спеціальних) за період з 01 серпня по 27 вересня 2025 включно;
зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати і виплатити мені основне грошове забезпечення за період з 01 серпня по 27 вересня 2025 включно на рівні не меншому, ніж за останньою займаною посадою;
зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати і виплатити мені додаткову винагороду 30000,00 грн в розрахунку на місяць за період з 01 серпня по 27 вересня 2025 включно, але на рівні не меншому, ніж за останньою займаною посадою;
зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 компенсувати мені втрату частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації основного грошового забезпечення і додаткової винагороди за весь час затримки виплати по дату фактичної виплати індексації грошового забезпечення, відповідно до Закону України № 2050-Ш «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати»;
визнати протиправною бездіяльність Міністерства оборони України, котра полягає у не розгляді мого електронного звернення від 12.08.2025, ненаданні відповіді на це звернення;
визнати протиправною бездіяльність Генерального штабу Збройних сил України, котра полягає у не розгляді мого електронного звернення від 12.08.2025, ненаданні відповіді на це звернення;
зобов`язати Міністерство оборони України і Генеральний штаб Збройних сил України розглянути подане 12.08.2025 на їх електронні адреси звернення, з наданням відповіді по суті з урахуванням висновків суду в рішенні по цій справі …».
Також у позові ОСОБА_2 просив:
«… витребувати у військової частини НОМЕР_2 належним чином завірені копії наказів від 31.08.2024 № 190-рс про присвоєння мені звання солдата, від 31.10.2024 № 240-РС як підстави для прийняття наказу від 03.11.2024 № 320;
витребувати у військової частини НОМЕР_2 належним чином завірені копії акту прийому-передачі справ та посади (затвердженого командиром ОСОБА_3 04.10.2024) з трьома описами майна від 02.10.2024, що підписані мною та сержантом ОСОБА_4 на виконання наказу командира від 23.09.2024 № 3061; “рапорт солдата ОСОБА_5 (вх. №31957 від 03.11.2024)”, як підставу для наказу командира від 03.11.2024 № 320; рапорт молодшого лейтенанта ОСОБА_6 (вх. №3306 від 28.01.2025);
витребувати у військової частині НОМЕР_2 штатні розклади служби авіації та протиповітряної оборони озброєння логістики військової частини НОМЕР_2 (на чолі капітана ОСОБА_7 ), роти забезпечення боєприпасами батальйону матеріального забезпечення (на чолі молодшого лейтенанта ОСОБА_8 ), роти охорони батальйону матеріального забезпечення (на чолі лейтенанта ОСОБА_9 ) з 01.01.2025 по 01.05.2025; штатні розклади 1 механізованої роти НОМЕР_4 механізованого батальйону (на чолі молодшого лейтенантів ОСОБА_10 , з вересня 2025 тво командира, лейтенанта ОСОБА_11 ) з 28.04.2025 по 27.09.2025 включно; картки особових рахунків військовослужбовців зазначених служб та рот за вказаний період (без персональних даних), згідно Додатку № 14 до Правил організації фінансового забезпечення військових частин, установ, організацій ЗСУ та ДССТ (наказ МО України від 22.05.2017 року № 280), з відображенням підстав для виплати (найменування виплат, сума і підстава для виплати);
витребувати у військової частині НОМЕР_2 та Генеральному штабі Збройних Сил України штатні розклади військової частини НОМЕР_2 станом на 04.12.2024 та 28.04.2025, якими передбачено посади “механізованого відділення механізованого взводу механізованої роти механізованого батальйону” (без умовної нумерації), зокрема посаду гранатометника в такому підрозділі без умовної нумерації». 
Ухвалою від 03.11.2025 Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Мельника О.М. позовну заяву ОСОБА_1 повернув на підставі пункту 6 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.
Постановою від 24.11.2025 П`ятий апеляційний адміністративний суд ухвалу суду першої інстанції від 03.11.2025 скасував, справу направив до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Ухвалою від 04.12.2025 Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Мельника О.М. відкрив провадження в адміністративній справі і призначив судове засідання на 26.01.2026. Питання про витребування доказів не вирішувалось до судового засідання. Відповідно до наказу голови суду від 17.02.2026 № 33-к суддю Мельника О.М. відраховано зі штату Миколаївського окружного адміністративного суду у зв`язку із звільненням його рішенням Вищої ради правосуддя від 17.02.2026 № 215/0/15-26 у відставку.
Згідно з розпорядженням керівника апарату Миколаївського окружного адміністративного суду «Про призначення повторного автоматизованого розподілу справи № 400/11532/25» було здійснено повторний автоматизований розподіл цієї справи.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.02.2026, справу № 400/11532/25 передано на розгляд судді Птичкіній В.В.
Ухвалою від 02.03.2026 справу № 400/11532/25 прийнято до розгляду, зобов`язано відповідачів - Генеральний штаб Збройних Сил України та Міністерство оборони України до 27.03.2026 письмово повідомити, якими з наявних у справі доказами підтверджується розгляд звернення позивача від 12.08.2025 та повідомлення позивача про результати розгляду. Позивачу запропоновано до 27.03.2026 письмово обґрунтувати клопотання про витребування доказів (з урахуванням вимог статей 72-76, 79, 80 Кодексу адміністративного судочинства України).
З урахуванням змісту позовних вимог та доводів, які позивач виклав у клопотанні від 27.03.2026, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання позивача про витребування доказів (ухвала від 06.04.2026).
Розгляд справи було призначено на 23.04.2026.
20.04.2026 до П`ятого апеляційного адміністративного суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу від 06.04.2026.
21.04.2026 до суду надійшов лист П`ятого апеляційного адміністративного суду з проханням «… невідкладно направити на адресу П`ятого апеляційного адміністративного суду матеріали справи № 400/11532/25 …».
Ухвалою від 22.04.2026 суд зупинив провадження у справі. 
Постановою від 12.05.2026 П`ятий апеляційний адміністративний суд, за результатами розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 , ухвалу суду першої інстанції від 06.04.2026 скасував в частині відмови в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів, справу направив до Миколаївського окружного адміністративного суду для розгляду клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів з урахуванням висновків колегії суддів, наведених у даній постанові.
Постановою від 12.05.2026 П`ятий апеляційний адміністративний суд, за результатами розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 , ухвалу суду першої інстанції від 22.04.2026 скасував, справу направив до Миколаївського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.
Ухвалою від 22.05.2026 суд клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів задовольнив.
Реакцією В/ч НОМЕР_2 на ухвалу суду від 22.05.2026 є «Клопотання про долучення доказів», що надійшло до суду 28.05.2026.
Реакцією Генерального штабу на ухвалу суду від 22.05.2025 є «Заява», що надійшла до суду 04.06.2026.
Генеральний штаб позов не визнав з підстав, що викладені у відзиві від 17.12.2025.
В/ч НОМЕР_2 позов не визнала з підстав, що викладені у відзиві від 17.12.2025.
22.12.2025 позивач подав відповідь на відзиви Генерального штабу і В/ч НОМЕР_2 .
Міністерство позов не визнало з підстав, що викладені у відзиві від 23.12.2025.
23.12.2025 позивач подав відповідь на відзив Міністерства, в якій вказав на пропуск строку для подання відзиву та на відсутність доказів «… на підтвердження повноважень ОСОБА_12 на момент подання відзиву. Міністром оборони є ОСОБА_13 …». 
В/ч НОМЕР_1 позов не визнала з підстав, що викладені у відзиві від 31.12.2025.
02.01.2025 позивач подав відповідь на відзив, в якій вказав на пропуск строку для подання відзиву.
Третя особа правом подати пояснення не скористалася.
Учасники справи подали додаткові клопотання, заяви та докази.
На підставі частини дев`ятої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглянув справу у письмовому провадженні.
Як встановив суд, з 31.08.2024 позивач перебував на військовій службі за призовом під час мобілізації, на особливий період у В/ч НОМЕР_2 , що підтверджується доданою до позову довідкою В/ч НОМЕР_5 від 11.09.2025.
Пунктом 34 наказу командира В/ч НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 31.08.2024 № 252 «… солдата військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_14 , який перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_2 призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від “31” серпня 2024 року №190-РС на посаду ШТАБ-СЕРЖАНТА 3 КАТЕГОРІЇ СЛУЖБИ АВІАЦІЇ ТА ПРОТИПОВІТРЯНОЇ ОБОРОНИ, ВОС – 600723А, вважати таким, що з “31” серпня 2024 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою з посадовим окладом … гривень на місць, шпк “старший сержант” …».
Пунктом 38 наказу командира В/ч НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 03.11.2024 № 320 «… солдата військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_14 , штаб-сержанта 3 категорії, призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від “31” жовтня 2024 року №240-РС на посаду НАЧАЛЬНИКА ГРУПИ ЗБЕРІГАННЯ ОЗБРОЄННЯ ТА ТЕХНІКИ ПОЛЬОВОГО АРТИЛЕРІЙСЬКОГО СКЛАДУ РОТИ ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ БОЄПРИПАСАМИ БАТАЛЬЙОНУ МАТЕРІАЛЬНОГО ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ, ВОС – 225308А, вважати таким, що з “03” листопада 2024 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою з посадовим окладом згідно з тарифним розрядом 8 в сумі … гривень ні місяць, шпк “сержант” …».
До відзиву В/ч НОМЕР_2 додана перша сторінка наказу командира НОМЕР_6 окремої механізованої бригади Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 04.12.2024 № 274-РС (далі – Наказ № 274-РС), у пункті 1 якого вказано: «Солдата ОСОБА_14 , начальника групи зберігання озброєння та техніки польового артилерійського складу роти забезпечення боєприпасами батальйону матеріального забезпечення НОМЕР_6 окремої механізованої бригади – ГРАНАТОМЕТНИКОМ МЕХАНІЗОВАНОГО ВІДДІЛЕННЯ МЕХАНІЗОВАНОГО ВЗВОДУ МЕХАНІЗОВАНОЇ РОТИ МЕХАНІЗОВАНОГО БАТАЛЬЙОНУ НОМЕР_6 ОКРЕМОЇ МЕХАНІЗОВАНОЇ БРИГАДИ, ВОС 0 103061А … призначається на посаду, передбачену штатом воєнного часу, у зв`язку із введенням правового режиму воєнного стану, із шпк “сержант” на шпк “солдат” …».
На виконання ухвали суду про витребування доказів Генеральний штаб подав докази на підтвердження того, що станом на 04.12.2024 та станом на 28.04.2025 штатом В/ч НОМЕР_2 ( НОМЕР_6 окремої механізованої бригади) були передбачені посади гранатометника механізованого відділення механізованого взводу механізованої роти механізованого батальйону (т. 3, арк. 30-40).
На підставі Наказу № 274-РС командир військової частини НОМЕР_2 29.01.2025 видав наказ (по стройовій частині) № 29, пунктом 16 якого: «… Солдата військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_14 , начальника групи зберігання озброєння та техніки польового артилерійського складу роти забезпечення боєприпасами батальйону матеріального забезпечення, вважати таким, що справи та посаду НАЧАЛЬНИКА ГРУПИ ЗБЕРІГАННЯ ОЗБРОЄННЯ ТА ТЕХНІКИ ПОЛЬОВОГО АРТИЛЕРІЙСЬКОГО СКЛАДУ РОТИ ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ БОЄПРИПАСАМИ БАТАЛЬЙОНУ МАТЕРІАЛЬНОГО ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ здав …». 
Позивач і В/ч НОМЕР_2 факт прийняття посади гранатометника не підтвердили.
12.08.2025 ОСОБА_1 надіслав до Міністерства та Генерального штабу (2 адресати) заяву, в якій просив: «… перевірити дотримання у військовій частині НОМЕР_2 вимог Положення про проходження громадянами України військової Служби у Збройних Силах України (УП № 1153/2008), соціального і правового захисту згідно Закону України № 2011-ХІІ, якщо я вважаюсь військовослужбовцем, та довести мені у встановленому порядку назву посади, котру я займаю, із знайомленням з відповідними цій посаді службовими обов`язками …».
За твердженнями позивача, відповідач 3 і відповідач 4 заяву позивача в порядку, встановленому зокрема нормами Закону України від 02.10.1996 № 393/96-ВР «Про звернення громадян» (далі – Закон № 393), не розглянули.
25.09.2025 командир В/ч НОМЕР_1 видав наказ від № 37-РС (по особовому складу), далі – Наказ № 37-РС, в якому зокрема зазначено: «Відповідно до пунктів 82, 83 та 257 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, спільної директиви … нижчепойменованих осіб рядового та сержантського складу військової частини НОМЕР_2 військової частини НОМЕР_1 військової частини НОМЕР_7 Сухопутних військ Збройних Сил України ЗВІЛЬНИТИ з займаних посад і ПРИЗНАЧИТИ ДО ВІЙСЬКОВОЇ ЧАСТИНИ НОМЕР_3 ВІЙСЬКОВОЇ ЧАСТИНИ НОМЕР_1 ВІЙСЬКОВОЇ ЧАСТИНИ НОМЕР_7 СУХОПУТНИХ ВІЙСЬК ЗБРОЙНИХ СИЛ УКРАЇНИ: …18. Солдата ОСОБА_14 , гранатометника механізованого відділення механізованого взводу механізованої роти механізованого батальйону – ВОДІЄМ-ЕЛЕКТРИКОМ ВІДДІЛЕННЯ КОМАНДНО-ШТАБНИХ МАШИН ВЗВОДУ КОМАНДНО-ШТАБНИХ МАШИН РОТИ МОБІЛЬНИХ ВУЗЛІВ ЗВ`ЯЗКУ, ВОС – 790058А … Призначається на рівнозначну посаду у зв`язку з проведенням організаційних заходів ш шпк “cолдат” “солдат” …».
На підставі Наказу № 37-РС 25.09.2025 командир В/ч НОМЕР_2 видав наказ № 282 (по стройовій частині), далі – Наказ № 282, у пунктах 5 і 5.23 якого зокрема вказано: « 5. Вважати такими, що вибули з району за призначенням військової частини НОМЕР_2 , з підпорядкування військової частини НОМЕР_1 , угрупування військ і сил « ІНФОРМАЦІЯ_2 », оперативно-стратегічного угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » з території Харківської області: 5.23. Солдата військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_14 , колишнього начальника групи зберігання озброєння та техніки польового артилерійського складу роти забезпечення озброєння та техніки польового артилерійського складу роти забезпечення боєприпасами батальйону матеріального забезпечення, призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від “25” вересня 2025 року №37-РС, на посаду ВОДІЯ-ЕЛЕКТРИКА ВІДДІЛЕННЯ КОМАНДНО-ШТАБНИХ МАШИН ВЗВОДУ КОМАНДНО-ШТАБНИХ МАШИН РОТИ МОБІЛЬНИХ ВУЗЛІВ ЗВ`ЯЗКУ, ВОС – 790058А, вважати таким, що справи та посаду здав і вибув до нового місця служби, військової частини НОМЕР_3 , село … області. З “25 вересня” 2025 року виключити зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення, зняти з котлового забезпечення “26” вересня 2025 року …».
Позивач оскаржує правомірність Наказу № 37-РС і Наказу № 282 (у відповідних частинах).
У справі наявна довідка В/ч НОМЕР_3 від 29.01.2026 № 2433/475, в якій вказано, що солдат ОСОБА_1 перебував на військовій службі за мобілізацією у В/ч НОМЕР_3 з 29.09.2025 до 28.01.2026.
Також ОСОБА_1 просить зобов`язати В/ч НОМЕР_2 нарахувати і виплатити грошове забезпечення за період з 01.08.2025 до 27.09.2025 на рівні не меншому, ніж за останньою займаною посадою; зобов`язати В/ч НОМЕР_2 нарахувати і виплатити додаткову винагороду 30000 гривень в розрахунку на місяць за період з 01.08.2025 до 27.09.2025; зобов`язати В/ч НОМЕР_2 компенсувати позивачу втрату частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати «на суму невиплаченої індексації основного грошового забезпечення і додаткової винагороди за весь час затримки виплати по дату фактичної виплати індексації грошового забезпечення, відповідно до Закону України № 2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» …».
Суд вказав, що В/ч НОМЕР_2 ухвалу суду про витребування доказів виконала частково.
З урахуванням цього, суд при вирішенні справи керувався статтями 72, 73, частиною дев`ятою статті 80 Кодексу адміністративного судочинства України та розглянув справу за наявними в ній доказами.
При прийнятті рішення суд виходив з такого.
Щодо розгляду звернення ОСОБА_1 відповідачем 3 
Згідно з відзивом, Міністерство «… звернення ОСОБА_1 О-19019018 надіслане до Генерального штабу Збройних Сил України для подальшого опрацювання … Враховуючи зміст звернення Позивача від 12.08.2025 та положення статті 3 Закону , після його надходження, зазначену звернення, а також додані до нього документи були зареєстровані в Генеральному штабі ЗСУ та присвоєно вхідний номер О-155491, що додається … Після отримання та реєстрації звернення О-19019018 від 12.08.2025, відповідно резолюції начальника Управління по роботі зі зверненнями громадян звернення було направлено для розгляду та вирішення до Генерального штабу Збройних Сил України …». Відповідач 3 послався на норми затвердженої наказом Міністерства оборони України від 28.12.2016 № 735 «Інструкції про організацію розгляду звернень та проведення особистого прийому громадян у Міністерстві оборони України та Збройних Силах України» (далі – Інструкція) – пункт 3 Розділу ІІ та норми Розділу IV.
Відповідач 3 вказав, що «… проаналізувавши … норму Інструкції № 735, є очевидним, що виключно у випадку направлення звернення до іншого центрального органу виконавчої влади, заявник повідомляється про таке направлення його звернення …». 
Суд визнав безпідставними посилання Міністерства на норми Розділу IV Інструкції, оскільки звернення ОСОБА_1 від 12.08.2025 не є зверненням, що надійшло на урядову телефонну «гарячу лінію».
Відповідно до частини третьої статті 7 Закону № 393, якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. 
У пункті 14 Розділу ІІ Інструкції вказано, що щодо кожного звернення не пізніше ніж у п`ятиденний термін має бути прийняте одне з таких рішень: прийняти до провадження; передати на вирішення до іншого органу військового управління; надіслати за належністю до іншого центрального органу виконавчої влади, якщо питання, порушені у зверненні, не входять до компетенції органів військового управління, військової частини, про що одночасно повідомляється заявнику; залишити без розгляду за наявності підстав, визначених у статті 8 Закону України «Про звернення громадян».
На думку відповідача 3, повідомлення заявника є обов`язковим лише у випадку надіслання звернення за належністю до іншого центрального органу виконавчої влади (якщо питання, порушені у зверненні, не входять до компетенції органів військового управління, військової частини).
При цьому, згідно з пунктом 3 Розділу ІІ Інструкції (в редакції, що є чинною з 2021 року), електронні звернення, що надходять на адресу Міністерства оборони України, але вирішення питань за якими належить до компетенції органів військового управління, після попереднього опрацювання надсилаються електронною поштою на їх електронні адреси для розгляду по суті з повідомленням авторів звернень.
На думку суду, зміст пункту 3 Розділу ІІ Інструкції усуває нечіткість викладення пункту 14 (чи стосується умова «про що одночасно повідомляється заявнику» лише надіслання за належністю до іншого центрального органу виконавчої влади, або також передачі звернення на вирішення до іншого органу військового управління).
З урахуванням цього суд дійшов висновку, що Міністерство було зобов`язано повідомити позивача про надіслання його звернення до Генерального штабу.
Суд зазначив, що зі змісту доданих до відзиву доказів неможливо встановити факт надіслання Міністерством звернення ОСОБА_1 від 12.08.2025 до Генерального штабу.
Зазначений у відзиві реєстраційний номер «О-155491» є реєстраційним номером Генерального штабу, який безпосередньо отримав електронне звернення позивача (як вказано вище, воно було надіслано 2 адресатам), а звернення «О-19019018 від 12.08.2025» не існує. У реєстраційній картці звернення (додана до відзиву Міністерства) під цим номером вказано звернення ОСОБА_1 від 04.07.2025.
Суд встановив відсутність доказів на підтвердження того, що Міністерство після отримання звернення позивача діяло відповідно до норм Закону № 393 та Інструкції.
Щодо розгляду звернення ОСОБА_1 відповідачем 4
У відзиві Генеральний штаб зазначив, що звернення Олійника було зареєстровано 12.08.2025 за № О-155491 та, згідно з пунктом 14 Розділу ІІ Інструкції, було передано на вирішення командувачу Сухопутних військ Збройних Сил України (у підпорядкуванні якого перебуває В/ч НОМЕР_2 ). ІНФОРМАЦІЯ_4 є органом військового управління, юрисдикція якого поширюється на всю територію України (наказ Міністерства оборони України від 20.05.2016 № 270). На підтвердження цього, а також факту повідомлення ОСОБА_1 про передачу, Генеральний штаб додав до відзиву відповідні докази. Те, що він отримав повідомлення від Генерального штабу, ОСОБА_1 підтвердив у позові.
Вимоги ОСОБА_1 до відповідача 4 обґрунтовані двома доводами:
заборона направлення скарг громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються (частина четверта статті 7 Закону № 393);
обов`язок розгляду звернення безпосередньо Генеральним штабом.
Суд ці доводи відхилив. Як слушно зазначив відповідач 4 у відзиві, звернення ОСОБА_1 за визначеннями, що наведені у статті 3 Закону № 393, є саме заявою, а не скаргою. До того, ж відповідач 4 не передав звернення ОСОБА_1 з проханням «… перевірити дотримання у військовій частині НОМЕР_2 вимог Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України …» на вирішення до В/ч НОМЕР_2 .
Нормами Закону № 393 не встановлений обов`язок начальника Генерального штабу особисто розглянути заяву ОСОБА_1 .
З урахуванням наведеного суд визнав безпідставними позовні вимоги ОСОБА_1 до Генерального штабу.
Щодо Наказу № 37-РС, відповідач – В/ч НОМЕР_1 
Згідно з викладеним у позові, підставами для визнання протиправним та скасування Наказу № 37-РС (у відповідній частині) є:
відсутність «умовної нумерації (порядкових номерів) відділення, взводу, роти, батальйону, в яких я буцімто займав посаду гранатометника»;
відсутність у штаті В/ч НОМЕР_2 посади «гранатометника механізованого відділення механізованого взводу механізованої роти механізованого батальйону»;
нерівнозначність посад; 
неправильне зазначення вищого навчального закладу.
Крім того, позивач, стверджуючи про протиправність Наказу № 37-РС (зокрема про порушення відповідачем 1 затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, далі – Положення), послався на обставини проходження ним служби у В/ч НОМЕР_2 у період серпень 2024 року – вересень 2025 року (до видання Наказу № 37-РС), на інші накази В/ч НОМЕР_2 , з якими ОСОБА_1 не згодний.
На думку суду, підстави для задоволення позову в цій частині відсутні.
По-перше, правомірність наказу про призначення позивача на посаду гранатометника у В/ч НОМЕР_2 (Наказ № 274-РС) не є предметом розгляду у цій справі.
По-друге, неприйняття позивачем цієї посади факту його призначення на посаду не скасувало.
По-третє, твердження про відсутність у штаті В/ч НОМЕР_2 посади гранатометника механізованого відділення механізованого взводу механізованої роти механізованого батальйону спростовані доказами, про які зазначено вище.
По-четверте, той факт, що у тексті Наказу № 37-РС замість « ІНФОРМАЦІЯ_5 » (місце здобуття позивачем освіти) вказано « ІНФОРМАЦІЯ_5 », на законність призначення ОСОБА_1 не впливає.
По-п`яте, позивач вказав на відсутність умовної нумерації підрозділів (відділення, взвод, рота) В/ч НОМЕР_2 як на ознаку протиправності Наказу № 37-РС. При цьому норма, на яку послався ОСОБА_1 , встановлює обов`язковість використання умовної нумерації у наказах про призначення у військову частину, а не про звільнення з цієї військової частини.
Фактично, незгода позивача з його звільненням з посади гранатометника механізованого відділення механізованого взводу механізованої роти механізованого батальйону В/ч НОМЕР_2 (шпк «солдат») та призначенням на посаду водія-електрика відділення командно-штабних машин взводу командно-штабних машин роти мобільних вузлів зв`язку В/ч НОМЕР_3 (шпк «солдат») зводиться до заперечення позивачем його призначення на посаду гранатометника, при цьому правомірність цього призначення, про що вказано вище, в межах цієї справи не має встановлюватися.
Позов ОСОБА_1 у цій частині не містить доводів ані про відсутність у відповідача 1 повноважень з видання спірного наказу, ані про незаконність призначення позивача на посаду у В/ч НОМЕР_3 .
Щодо наказу № 282, відповідач – В/ч НОМЕР_2 
Вимога про визнання протиправним та скасування Наказу № 282 (у відповідній частині) є похідною від вимоги про визнання протиправним та скасування Наказу № 37-РС (у відповідній частині). Оскільки у задоволенні вимоги про визнання протиправним та скасування Наказу № 37-РС суд відмовив, підстави для визнання протиправним та скасування Наказу № 282 відсутні.
Те, що у Наказі № 282 не вказано, що позивач є гранатометником, а також цей Наказ «неправильно визначає територію», з якої вибув ОСОБА_1 , на оцінку правомірності не впливає.
Порівняння змісту цього Наказу з наказом командира В/ч НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 29.01.2025 № 29 (підставою для якого були інші рішення, ніж Наказ № 37-РС) є безпідставним.
Щодо виплати грошового забезпечення, відповідач – В/ч НОМЕР_2 
Відповідач 2 факт ненарахування позивачу грошового забезпечення визнав, цей факт також підтверджений карткою особового рахунку.
У відзиві В/ч НОМЕР_2 вказала: «… зважаючи на ту обставину, що позивач посаду гранатометника механізованого відділення механізованого взводу механізованої роти механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 не прийняв, обов`язків військової служби не виконує, а тому відсутні складові для нарахування йому грошового забезпечення …».
Відповідно до пункту 3 розділу І затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 «Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» (далі – Порядок № 260 у відповідній редакції), Підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є:
штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина);
накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження;
накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення;
накази про присвоєння військових звань;
грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).
Відмова ОСОБА_1 від прийняття посади гранатометника та відсутність відповідного наказу, відсутність належного фактичного та документального реагування В/ч НОМЕР_2 на цю ситуацію не є підставою для нарахування та невиплати військовослужбовцю грошового забезпечення. 
У пункті 15 розділу І Порядку № 260 вказано, що грошове забезпечення не виплачується:
за час надання військовослужбовцям відпусток відповідно до чинного законодавства України, за якими не передбачено збереження заробітної плати;
якщо виплачуються академічні стипендії;
за час відсутності на службі без поважних причин одну добу і більше;
за час перебування на лікуванні в лікарняних закладах понад встановлені чинним законодавством строки;
за час тимчасового виконання обов`язків понад два місяці за новими посадами у зв`язку з переведенням військової частини на інший штат (внесення змін до штату);
за час тримання військовослужбовців під вартою чи перебування під цілодобовим домашнім арештом;
за час відбування покарання на гауптвахті військовослужбовцями строкової військової служби.
Існування жодної з цих обставин в період з 01.08.2025 до 25.09.2025 не підтверджено.
Тому суд дійшов висновку про зобов`язання відповідача 2 нарахувати та виплатити позивачу грошове забезпечення за період з 01.08.2025 до 25.09.2025 включно, оскільки саме 25.09.2025 є днем виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу військової частини.
Щодо виплати додаткової винагороди, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі – Постанова № 168), відповідач – В/ч НОМЕР_2 
Згідно з пунктом 11 Постанови № 168, військовослужбовцям, які здійснюють бойові (спеціальні) завдання у період здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 30000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань.
В/ч НОМЕР_2 факт виконання позивачем у спірному періоді бойових (спеціальних) завдань у період здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. Так, у відзиві вказано, що «… позивач жодним чином не виконував бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями), тому відповідні рапорти, бойові розпорядження та витяги з журналу бойових дій – відсутні. Саме по собі перебування у складі військової частини не дає йому права на додаткову винагороду …». 
У позові ОСОБА_1 зазначив: «… з 28.04.2025 по 27.09.2025 був задіяний у чищенні зброї, підготовці та підтриманні приміщень для проживання і побуту особового складу, у тому числі новоприбулого, спорудженні та облаштуванні фортифікаційних споруд, а також двох ротних командних спостережних пунктів та основного спостережного пункту батальйону. Несення служби з травня 2025 року відбувалося … в небезпечних умовах. Також відбував по відрядженням в Сумській області для отримання майна і заготівлі деревини для потреб оборони, задіяний у переміщенні (передислокації) складських приміщень 1 МР 1 МБ з військовим майном різного признання (бойових комплектів, зброї, інвентаря, речей, провізії) в межах розташування бойового підрозділу в Сумській області, чергування на КСП тощо …».
Відсутність належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження виконання ОСОБА_1 у спірному періоді бойових (спеціальних) завдань (умова для виплати додаткової винагороди) свідчить про безпідставність позовних вимог.
Щодо виплати компенсації втрати частини доходів, відповідач – В/ч НОМЕР_2 
Відповідно до статті 3 Закону України від 19.10.2000 № 2050-ІІІ «Про компенсацію громадянами втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» (далі – Закон № 2050), сума компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі – компенсація) обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).
Відповідно до статті 4 Закону № 2050, виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
У позові відсутня інформація про факт виплати позивачу відповідачем 2 будь-якої заборгованості.
Суд припустив, що вимоги про компенсацію втрати частини доходів ґрунтуються на вимогах цього ж позову про нарахування та виплату позивачу грошового забезпечення і додаткової винагороди.
Оскільки на відповідача 2 обов`язок нарахувати та виплатити позивачу грошове забезпечення покладений цим рішенням, відповідні суми ще не нараховані та не виплачені, вимоги про компенсацію втрати частини доходів задоволенню не підлягають як передчасні.
На підставі викладеного суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.
Судові витрати у справі відсутні.
Керуючись статтями 2, 19, 241, 244, 242-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.
2. Визнати протиправною бездіяльність Міністерства оборони України, що полягає у неприйнятті рішення за електронним зверненням ОСОБА_1 від 12.02.2025.
3. Зобов`язати Міністерство оборони України прийняти рішення за електронним зверненням ОСОБА_1 від 12.08.2025, відповідно до пункту 14 Розділу ІІ затвердженої наказом Міністерства оборони України від 28.12.2016 № 735 «Інструкції про організацію розгляду звернень та проведення особистого прийому громадян у Міністерстві оборони України та Збройних Силах України». 
4. Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 , що полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 грошового забезпечення за період проходження служби з 01.08.2025 до 25.09.2025 включно.
5. Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за період проходження служби з 01.08.2025 до 25.09.2025 включно, відповідно до посади, на якій ОСОБА_1 проходив військову службу у вказаному періоді.
6. В задоволенні інших позовних вимог відмовити. 

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду. 

Суддя В.В. Птичкіна