СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2026 року м. Харків Справа № 917/369/26 

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Шутенко І.А., суддя Слободін М.М. , суддя Тихий П.В.,
розглянувши в порядку спрощеного (без виклику представників сторін) провадження апеляційну скаргу ТОВ "Гарант Ойл Групп" (вх. №1277 П/1) на рішення ухвалене Господарським судом Полтавської області у складі судді Пушка І.І. 18.05.2026 в порядку спрощеного провадження у справі №917/369/26 
за позовом Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради "М.ЄХАБ" 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант Ойл Групп" 
про повернення попередньої оплати за товар в розмірі 42525,00грн за Договором поставки № 3 від 31.01.2023 року

УСТАНОВИВ:

Комунальне комерційне підприємство Маріупольської міської ради "М.ЄХАБ" (позивач) звернулося до Господарського суду Полтавської області з позовом до ТОВ "Гарант Ойл Групп" (відповідач) про стягнення 42525грн попередньої оплати, сплаченої за товар (дизельне паливо) відповідно до умов договору поставки №3 від 31.01.2023 (далі – Договір).
В обґрунтування позовних вимог позивач (з урахуванням уточнення позовних вимог в заяві про усунення недоліків позовної заяви від 13.03.2026), посилається на те, що відповідно до умов Договору він здійснив 100% оплату товару (талонів на дизпаливо у кількості 6 600 літрів вартістю 346500,00грн); з вказаної загальної кількості товару протягом строку дії Договору позивачем було фактично отримано на АЗС 4290 літрів дизпалива.
З урахуванням того, що рішенням Господарського суду Полтавської області у справі №917/783/25 з відповідача на користь позивача була стягнута вартість непереоформлених талонів у кількості 1500 літрів на суму 78750,00грн, відповідачем не було поставлено 810 літрів дизпалива. Оскільки відповідач не забезпечив можливість фактичного отримання пального за вказаними талонами та не здійснив їх заміну, позивач на підставі статей 526, 610, 662, 678 Цивільного кодексу України просить стягнути з відповідача вартість непоставленого товару в розмірі 42525,00грн, виходячи з визначеної Специфікацією до Договору ціни 52,50 грн за 1 літр.
Відповідач у відзиві на позовну заяву проти позову заперечував з тих підстав, що ТОВ "Гарант Ойл Групп" повністю та належним чином виконало свої зобов`язання перед Покупцем за Договором поставки № 3 від 31.01.2023. Відповідач зазначає, що на підставі підписаної сторонами Видаткової накладної № Рн230316/005 від 23.03.2023 року Позивачу було передано товар — Дизельне паливо (Євро 5) по Талонах у кількості 6600 літрів загальною вартістю 346500,00грн, що відповідає повній ціні Договору. Посилаючись на умови пунктів 1.1 та 3.1.7 Договору, Відповідач вказує, що предметом поставки за погодженням сторін виступали саме паливні талони, а зобов`язання Продавця щодо поставки вважаються виконаними у повному обсязі з моменту підписання видаткових накладних. Крім того, ТОВ "Гарант Ойл Групп" наголошує на положеннях п. 5.11 Договору, які встановлюють обов`язок Покупця звернутися щодо переоформлення прострочених талонів протягом 5 робочих днів з дати закінчення строку їх дії з обов`язковим поверненням оригіналів для перерахунку за ринковою вартістю.
Заперечуючи проти розрахунку суми боргу, Відповідач посилається на обставини, встановлені у справі № 917/783/25. ТОВ "Гарант Ойл Групп" вказує, що у справі № 917/783/25 ККП ММР "м.ЄХАБ" стверджувало, що станом на день подання першого позову загальний залишок невикористаних талонів, отриманих за Договором, становив 2100 літрів (мережі АЗС "УКРНАФТА"). З огляду на те, що 600 літрів було добровільно замінено Відповідачем на талони мережі "БРСМ-НАФТА" в досудовому порядку, а вартість решти 1500 літрів була примусово стягнута за рішенням суду від 18.07.2025, відповідач вважає, що ліміт невикористаних талонів за цим Договором вичерпано повністю. На думку відповідача, твердження позивача у справі № 917/783/25 та у поточній справі № 917/369/26 суперечать одні одним, оскільки заявлення вимог про стягнення вартості ще 810 літрів талонів штучно збільшує загальний обсяг невикористаного пального за Договором до 2 910 літрів (2 100 л + 810 л), що повністю спростовується набраними законної сили судовими актами у справі № 917/783/25.
Також відповідач зауважує, що на умовах Договору № 3 від 31.01.2023 року позивачу взагалі не поставлялися талони бренду мережі АЗС "АВІАС", оскільки це не передбачено ні умовами правочину, ні Специфікацією до нього. Посилаючись на преюдиційні обставини справи №917/783/25, відповідач вказує, що відвантаження та заміна талонів відбувалися виключно щодо брендів "УКРНАФТА" та "БРСМ-НАФТА". ТОВ "Гарант Ойл Групп" наголошує, що Позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів (зокрема, двосторонніх актів приймання-передачі чи специфікацій), які б підтверджували факт отримання карток емітента "Авіас" від відповідача. Наданий Позивачем реєстр паливних талонів на 810 літрів (із номерами від 3046 2232 3028 до 3045 2859 4982) відповідач вважає внутрішньою інформаційною табличкою Покупця, яка не є належним процесуальним доказом у справі.
З огляду на викладене, керуючись статтями 16, 43, 73, 74, 75, 76, 77, 123, 124, 126, 129 та 197 ГПК України, відповідач зазначив, що дії позивача спрямовані на безпідставне збагачення, мають ознаки штучного спору та свідчать про зловживання процесуальними правами, у зв`язку з чим просив суд позовну заяву ККП ММР "м.ЄХАБ" залишити без розгляду на підставі п. 3 ч. 2 ст. 43 ГПК України, а в разі незадоволення цієї заяви — повністю відмовити у задоволенні позову. Також у відзиві відповідачем наведено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000,00 грн. Окремо у тексті відзиву відповідач заявив клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, а також просив у зв`язку із правовим режимом воєнного стану в Україні забезпечити участь його представника — адвоката Голубка А.В. у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою системи "EasyCon".

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 18.05.2026 у справі №917/369/26 позов задоволено повністю.
Стягнуто з ТОВ "Гарант Ойл Групп" на користь Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради "М.ЄХАБ" 42525,00грн основної заборгованості та 2662,40грн витрат по сплаті судового збору.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами виникли змішані правовідносини на підставі Договору поставки № 3 від 31.01.2023, який містить елементи договору зберігання пально-мастильних матеріалів (статті 628, 664, 712 ЦК України). Враховуючи положення Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами та норми Інструкції № 281/171/578/155, суд першої інстанції зазначив, що предметом (товаром) за Договором виступало саме дизельне паливо (Євро-5) у кількості 6600 літрів як майно, що визначається родовими ознаками. Натомість паливні скретч-картки (талони) є лише товаророзпорядчими документами, які підтверджують право Покупця на фактичне отримання на АЗС фіксованої кількості нафтопродукту у майбутньому.
З огляду на це, суд першої інстанції (застосовуючи преюдиційні висновки суду апеляційної інстанції у справі № 917/783/25 між тими ж сторонами) зазначив, що факт підписання сторонами первісної Видаткової накладної № Рн230316/005 від 23.03.2023 свідчить виключно про передачу бланків талонів, але не звільняє Продавця від його основного обов`язку фактично відпустити пальне в натурі. Місцевий господарський суд повністю відхилив доводи Відповідача про те, що судовими актами у попередній справі було встановлено відсутність іншого залишку пального у Покупця. Суд зауважив, що у справі № 917/783/25 досліджувалася доля виключно 2100 літрів пального за Актом від 07.05.2024 (з яких 600 л було обміняно, а 1 500 л стягнуто судом), тоді як обставини щодо залишку інших обсягів пального (зокрема, спірних 810 літрів) тоді до предмета доказування не входили. На цій підставі суд відхилив як безпідставні заперечення відповідача про штучний характер спору та відмовив у задоволенні клопотання про залишення позову без розгляду (ст. 43 ГПК України).
Оцінюючи докази на засадах змагальності та стандарту вірогідності, суд першої інстанції визнав належним чином доведеним, що наявні у покупця невикористані талони мережі АЗС "Авіас" у кількості 810 літрів вартістю 42525,00грн були отримані саме від відповідача та на виконання умов Договору, що за висновками суду підтверджено довідкою бухгалтерського обліку № 187, а також офіційним листом самого Відповідача від 17.04.2024 року № 23, у якому він сам пропонував обмін карток із наданням посилання на карту АЗС "Авіас". Оскільки факт припинення роботи мережі АЗС "Авіас" та повної відсутності там пального з січня 2025 року визнано судом загальновідомою обставиною (ч. 3 ст. 75 ГПК України), а Відповідач проігнорував претензію Покупця від 16.01.2026 № 44, не надав переліку інших діючих станцій і не довів факт фізичного відпуску пального у встановлений договором строк, суд констатував порушення Продавцем зобов`язань (статті 530, 610, 612 ЦК України). Застосовуючи ч. 2 ст. 693 ЦК України, суд першої інстанції вказав, що вимога Покупця про повернення передоплати є актом односторонньої відмови від зобов`язання, яка трансформує обов`язок з поставки пального у нове грошове зобов`язання з повернення коштів, у зв`язку з чим задовольнив позов у повному обсязі.

08.06.2026 ТОВ "Гарант Ойл Групп" звернулось до Східного апеляційного господарського суду через підсистему Електронний суд з апеляційною скаргою (зареєстрована судом 09.06.2026), в якій просить суд:
1. Поновити ТОВ "Гарант Ойл Групп", в порядку ч. 2 ст. 256 ГПК України, строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Полтавської області від 18.05.2026 року у справі №917/369/26. 
2. Прийняти апеляційну скаргу до розгляду та відкрити апеляційне провадження у справі №917/369/26. 
3. На час апеляційного провадження зупинити дію рішення Господарського суду Полтавської області від 18.05.2026 року у справі №917/369/26. 
4. Скасувати рішення Господарського суду Полтавської області від 18.05.2026 року у справі №917/369/26 та ухвали нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.
Апелянт посилається на те, що він повністю та належним чином виконав свої зобов`язання перед позивачем по Договору № 3 від 31.01.2023 та поставив йому товар у передбачений строк, кількості та номенклатурі, і з боку позивача жодних претензій щодо отриманого за вищевказаною видатковою накладною не було.
Скаржник зазначає, що подаючи позовну заяву №126 від 10.04.2025 року у справі №917/783/25 про стягнення заборгованості на загальну суму 78750,00грн позивач стверджував, що станом на день її подання залишок по невикористаним талонам складав 2100 л., з яких відповідач не повернув/ обміняв на умовах Договору поставки № 3 від 31.01.2023 року талони на 1500 л. дизельного палива, що були поставлені згідно видаткової накладної № Рн230316/005 від 23.03.2023 року.
Вартість всього, наявного у позивача залишку талонів в кількості 1500 літрів дизельного палива, переданих ТОВ "Гарант Ойл Групп" по Договору № 3 від 31.01.2023 року на підставі видаткової накладної Рн230316/005 від 23.03.2023 року стягнута рішенням Господарського суду Полтавської області від 18.07.2025 у справі № 917/783/25, яке набрало законної сили 01.10.2025 року.
Скаржник акцентує увагу, що встановлені у справі № 917/783/25 обставини свідчать, що позивач не може мати жодного залишку талонів відвантажених/ отриманих на умовах Договору № 3 від 31.01.2023 року на момент подачі позову №117 від 10.03.2026 року у справі № 917/369/26.
Вважає, що твердження позивача щодо залишку не отоварених талонів у справі №917/783/25 та у справі № 917/369/26 суперечать один одному, тому що у справі №917/783/25 позивач стверджував про залишок не отоварених по Договору № 3 від 31.01.2023 року талонів у розмірі 2100 літрів Дизельного палива мережі АЗС "УКРНАФТА" (з яких 600 літрів було обміняно на талони мережі АЗС "БРСМ НАФТА"), а у даній справі № 917/369/26 позивач вже стверджує про залишок не отоварених по Договору № 3 від 31.01.2023 року талонів у розмірі 2910 літрів Дизельного палива (2100 літрів талонів мережі АЗС "УКРНАФТА" + 810 літрів талонів мережі АЗС "АВІАС").
Апелянт також наголошує, що позивач суперечить сам собі як щодо залишку не отоварених талонів по Договору поставки № 3 від 31.01.2023 року, так і щодо бренду поставлених на його умовах талонів.
Обмін талонів позивачу на умовах Договору № 3 від 31.01.2023 року відбувався з бренду АЗС "УКРНАФТА" на талони мережі АЗС "БРСМ НАФТА". Поставка талонів мережі АЗС "АВІАС" не передбачена ні умовами Договору № 3 від 31.01.2023 року, ні Додатковою угодою № 1 до нього у вигляді Специфікації.
Також скаржник зазначає, що доданий до Позову реєстр паливних талонів (скретч-карток) мережі "АЗС "АВІАС" з серією та номером талону починаючи з номера 3046 2232 3028 та закінчуючи номером 3045 2859 4982 на дизельне паливо в сумарній кількості 810 літрів є внутрішнім документом позивача, а не офіційним документом, який можна було б вважати належним та допустимим доказом того, що у позивача наявні вказані талони та те, що вони поставлялися саме ТОВ "Гарант Ойл Групп" по Договору № 3 від 31.01.2023, проте такі аргументи/заперечення не були враховані судом першої інстанції, що вказує на неповне з`ясування всіх обставин справи, а тому Рішення у справі № 917/369/26 від 18.05.2026 є необґрунтованим та підлягає скасуванню.
Щодо строку на апеляційне оскарження, ТОВ "Гарант Ойл Групп" за текстом апеляційної скарги зазначає, що оскаржуване рішення доставлено до його Електронного кабінету 18.05.2026 після 17 години, отже вважається отриманим 19.05.2026, відповідно, відлік двадцятиденного строку на його оскарження починається з 20.05.2026 року та останнім днем для подачі даної апеляційної скарги є понеділок 08.06.2026 року включно (оскільки 06-07.06.2026 року вихідні дні), а тому в скарзі апелянт зазначає, що ним цей строк не пропущений.
Разом з тим, як в описовій, так і в прохальній частині скарги апелянт просить суд поновити в порядку п. 1 ч. 2 ст. 256 ГПК України строк на апеляційне оскарження рішення від 18.05.2026 у справі № 917/369/26, оскільки апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня отримання повного тексту оскаржуваного рішення в Електронний кабінет. 

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями Східного апеляційного господарського суду від 09.06.2026 справу №917/369/26 передано на розгляд суду у складі колегії суддів: головуючий суддя Шутенко І.А., суддя Слободін М.М., суддя Тихий П.В.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 12.06.2026 витребувано у Господарського суду Полтавської області матеріали справи №917/369/26. Відкладено вирішення питань щодо руху апеляційної скарги ТОВ "Гарант Ойл Групп" на рішення Господарського суду Полтавської області від 18.05.2026 у справі №917/369/26 до надходження матеріалів справи.
23.06.2026 справа №917/369/26 надійшла до Східного апеляційного господарського суду.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 24.06.2026 апеляційну скаргу ТОВ "Гарант Ойл Групп" на рішення Господарського суду Полтавської області від 18.05.2026 у справі №917/369/26 залишено без руху. Встановлено апелянту строк впродовж 10 днів з моменту отримання цієї ухвали на усунення встановлених при поданні апеляційної скарги недоліків, а саме надати до Східного апеляційного господарського суду докази сплати судового збору у сумі 3993,60грн. 
06.07.2026 апелянтом подано через підсистему Електронний суд заяву про усунення недоліків (зареєстрована судом 07.07.2026), в якій скаржник просить суд відстрочити ТОВ "Гарант Ойл Групп" строк сплати судового збору у справі №917/369/26 до розгляду апеляційної скарги у цій справі.
На підтвердження можливості сплати судовий збору у справі №917/369/26 у випадку відстрочення строку його сплати апелянт зазначає, що ТОВ "Гарант Ойл Групп" розраховує на повернення найближчим часом від ГУ ДПС у Полтавській області судового збору, сплаченого при розгляді справ: № 440/6502/24, № 440/325/25, №440/1754/25, №440/2125/25 у яких рішення прийняті на користь ТОВ "Гарант Ойл Групп" і набрали законної сили, а також погашення дебіторської заборгованості контрагентами, що має забезпечити сплату судового збору у встановленому розмірі.
На підтвердження скрутного матеріального становища ТОВ "Гарант Ойл Групп" надає довідки з ПАТ АБ "Південний", які свідчать про відсутність станом на 02.07.2026 та 03.07.2026 достатніх грошових коштів на рахунку скаржника для сплати судового збору за подачу апеляційної скарги.
07.07.2026 до Східного апеляційного господарського суду від позивача надійшли заперечення проти клопотання про розстрочення сплати судового збору.
Позивач вважає, що заявник безпідставно посилається на аналогію права та ст. 133 КАС України, оскільки порядок звільнення, зменшення, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору чітко врегульований ст. 8 Закону України "Про судовий збір". Частина 1 статті 8 Закону передбачає можливість відстрочення за умови, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача за попередній рік. Відповідач жодних фінансових звітів про свої річні доходи за 2025 рік до суду не надав. Більше того, відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України "Про судовий збір", суд може застосувати вказані пільги виключно до чітко визначеного кола суб`єктів (позивачів-фізичних осіб, громадських організацій інвалідів, тощо). ТОВ "Гарант Ойл Групп" є суб`єктом господарювання, метою діяльності якого є отримання прибутку. Відсутність коштів на рахунках комерційного підприємства є наслідком його господарської діяльності (комерційним ризиком) і, згідно зі сталою практикою Верховного Суду, не є підставою для перекладання цього тягаря на державу чи надання процесуальних переваг.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 21.07.2026 задоволено клопотання ТОВ "Гарант Ойл Групп" про відстрочення сплати судового збору та відстрочено ТОВ "Гарант Ойл Групп" сплату судового збору за подання апеляційної скарги до ухвалення Східним апеляційним господарським судом відповідного судового рішення. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Гарант Ойл Групп" на рішення Господарського суду Полтавської області від 18.05.2026 у справі №917/369/26; установлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі; установлено строк для подання заяв та клопотань до 11.08.2026. Справу постановлено розглядати без повідомлення учасників справи.

04.08.2026 до Східного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну каргу, в якому позивач проти доводів скаржника заперечує, вважає оскаржуване рішення законним, обґрунтованим та ухваленим із повним з`ясуванням фактичних обставин справи.
Заперечення позивача мотивовані наступним:
- захист публічного інтересу. Позивач посилається на те, що ККП ММР "м.ЄХАБ" є офіційним надавачем соціальних послуг. Закупівля дизельного пального здійснювалася за рахунок бюджетних коштів громади виключно для гуманітарної підтримки внутрішньо переміщених та евакуйованих осіб (п. 1.1 Договору). Незаконне утримання відповідачем передоплати завдає прямої шкоди бюджету та підриває соціальну діяльність підприємства.
- правова природа талонів. Посилання апелянта на повне виконання договору в момент передачі талонів (ст. 664 ЦК України) позивач вважає хибним. Набраними законної сили рішеннями у справі № 917/783/25 між тими ж сторонами встановлено преюдиційний факт: підписання видаткової накладної підтверджує лише передачу товаророзпорядчих документів, але не звільняє Продавця від обов`язку фактично відпустити пальне в натурі. Оскільки товар обсягом 810 літрів Покупцю на АЗС надано не було, право на повернення коштів повністю ґрунтується на положенні ч. 2 ст. 693 ЦК України.
- відсутність суперечливої поведінки. Позивач заперечує наявність ознак суперечливої поведінки, оскільки паливні талони є індивідуально визначеними речами з унікальними номерами. Справа № 917/783/25 стосувалася виключно однієї простроченої партії у 2100 літрів за Актом від 07.05.2024. Натомість у поточному спорі розглядається абсолютно інша, відокремлена партія талонів емітента "АВІАС" на 810 літрів (номери від № 3046 2232 3028 до № 3045 2859 4982), яка обліковується за даними бухгалтерського обліку. Неможливість отоварення карт виявлялася поступово, через що послідовне звернення до суду є законним процесуальним правом Покупця.
- Вірогідність доказів. Факт отримання талонів "Авіас" від відповідача підтверджений сукупністю доказів: його власним листом № 23 від 17.04.2024 (де він сам запропонував карту АЗС "Авіас" для обміну), мовчазним визнанням претензії № 44, а також бухгалтерською довідкою, яка методом виключення доводить, що інші постачальники відвантажували картки лише інших брендів. Оскільки скаржник не надав жодних зустрічних доказів відпуску пального, а припинення роботи АЗС "Авіас" є загальновідомим фактом, рішення суду першої інстанції на переконання позивача є повністю законним.
Судом апеляційної інстанції було вжито всіх можливих заходів задля повідомлення учасників процесу про хід розгляду справи, витримано терміни, які суд вважає достатніми для можливості реалізації сторонами своїх процесуальних прав.
Клопотань від учасників справи про розгляд справи з їх повідомленням (викликом) до суду апеляційної інстанції не надійшло.
Згідно ч. 1 ст. 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.
Відповідно до частини 2 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п`ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.
Апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
З огляду на те, що ціна позову у даній справі є меншою від ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, суд апеляційної інстанції розглядає дану справу за правилами ч. 10 ст. 270 ГПК України без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Частиною 2 наведеної статті передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Розглянувши матеріали господарської справи, доводи та вимоги апеляційної скарги, заперечення позивача, викладені у відзиві, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Східний апеляційний господарський суду встановив наступне.
31.01.2023 між Комунальним комерційним підприємством Маріупольської міської ради "М.ЄХАБ" (покупець) та ТОВ "Гарант Ойл Групп" (продавець) було укладено договір поставки № 3. 
Згідно п. 1.1. Договору, Продавець передає у власність Покупцеві, а Покупець приймає та оплачує Талони для отримання дизельного пального (Евро 5), придбання яких здійснюється на виконання заходів з підтримки внутрішньо-переміщених та\або евакуйованих осіб Маріупольської територіальної громади (код ДК 021:2015:09130000-9: Нафта і дистиляти). Загальна кількість, одиниця виміру, ціна за одиницю виміру та загальна ціна Товару визначена сторонами у специфікації, що є Додатком № 1 до цього Договору.
Згідно зі Специфікацією (Додаток №1 до Договору), відповідач мав поставити дизельне паливо (Євро 5) по талонах у кількості 6 600 літрів за ціною 52,50 грн/л з ПДВ на загальну суму 346 500,00 грн з ПДВ.
Пунктом.1.5. Договору передбачений термін постачання Товару за Договором - до 31.12.2023.
Згідно п. 2.1. Договору загальна вартість Договору складає 346500,00грн, в тому числі ПДВ 7% 22668,22грн. 
Згідно п. 3.1.7. Договору зобов`язання Продавця щодо поставки Товару вважаються виконаними у повному обсязі з моменту підписання видаткових накладних уповноваженими представниками Сторін.
Згідно п. 5.4. Договору постачальник зобов`язаний поставити Покупцю замовлений Товар/Талони протягом 4 (чотирьох) робочих днів з дня узгодження до постачання відповідної партії Товару.
Пунктом 5.9 Договору передбачено, що Продавець зобов`язаний забезпечити зберігання придбаного Покупцем Товару/ Талонів. Видача Товару зі зберігання здійснюється на АЗС (автозаправній станції) згідно переліку АЗС, який доводиться до відома Покупця шляхом розміщення та оновлення (змінюється в односторонньому порядку) Продавцем шляхом надання Покупцю в письмовій формі актуального переліку, чинного на дату вимоги.
Згідно п. 5.11. Договору кінцевий строк, до якого Покупець може отримати пальне за Талоном, вказаний на самому талоні або узгоджується сторонами окремо. При необхідності після спливу терміну дії кожного з талонів їх переоформлення відбувається з перерахунком кількості Палива, відповідно до актуальної ринкової вартості. Про необхідність переоформлення певної кількості оригіналів талонів Покупець зобов`язаний повідомити Постачальника протягом 5 (п`яти) робочих днів з дати закінчення строку вказаного на талоні, з обов`язковим поверненням Постачальнику оригіналів таких талонів. Ризики втрати талонів шляхом їх невчасного використання, пошкодження, знищення, викрадення після їх отримання несе Покупець. У випадку втрати талонів вони не відновлюються і нові не видаються. Втрачені талони не компенсуються у грошовій формі та на втрачені талони право Замовника на отримання Пального не поновлюється. У випадку крадіжки талонів вимоги Покупця щодо блокування використання талонів третіми особами, Постачальником не приймаються.
Згідно п. 10.2. Договору цей Договір діє до 31.12.2023, а в частині виконання грошових та гарантійних зобов`язань Сторін до їх повного виконання.
Матеріалами справи підтверджується, що на виконання своїх зобов`язань за Договором позивач здійснив оплату платіжним дорученням № 100 від 31.03.2023 на суму 346500,00грн; на підставі видаткової накладної № Рн230316/005 від 23.03.2023 ТОВ "Гарант Ойл Групп" передало, а Комунальне комерційне підприємство Маріупольської міської ради "М. ЄХАБ" отримало дизельне паливо (Євро 5) по талонах у кількості 6 600 літрів загальною вартістю 346500,00 грн.
23.07.2024 позивач направив на адресу відповідача претензію №196, в якій зазначив про неможливість отримання палива в кількості 2100 літрів у зв`язку із закінченням строку дії талонів (діяли до 30.04.2024). В зазначеній претензії позивач зауважував, що на виконання умов Договору того ж числа, тобто 30.04.2024 року, на адресу ТОВ "Гарант Ойл Групп" було направлено повідомлення зі списком та номенклатурою, про закінчення кінцевого строку використання Талонів до 30.04.2024 в кількості 2100л. з проханням продовжити термін використання Талонів. Також по акту прийняття на обмін товару в обсязі 2100 л. відповідачу були передані вищезазначені талони для обміну на діючі, тобто на продовження строку їх дії. Однак до 23.07.2024 року, талони так і не були оновлені, строк дії не продовжено, відповіді на це повідомлення комунальне підприємство не отримало.
З наявного в матеріалах справи Акта прийняття на обмін талонів від 07.05.2024 вбачається, що талони на 2100 літрів дизельного пального були передані позивачем відповідачу для обміну.
05.11.2024 на адресу відповідача було направлено повторну претензію № 366 про невиконання фактичної поставки товару аналогічного змісту претензії № 196, в якій позивач повторно просив обміняти талони в обсязі 2100 літрів для отримання дизельного пального на нові зі строком їх використання протягом одного року з дати обміну талонів або перерахувати на розрахунковий рахунок Покупця суму фактично недопоставленого товару в розмірі 110250 гривень. Попереджено, що у разі не виконання вимог претензії або залишення її без відповіді комунальне підприємство буде змушене звернутися до Господарського суду з позовною заявою про стягнення заборгованості та суми штрафних санкцій.
У відповідь № 05/12-1 від 05.12.2024 на претензію №366 ТОВ "Гарант Ойл Групп" повідомило, що має можливість впродовж грудня 2024 року - квітня 2025 року пропорційними частинами замінити невикористані талони мережі «UKRNAFTA» на Дизельне пальне у кількості 2100 літрів, строк дії яких закінчився, на таку саму кількість талонів, але іншої мережі, яка наявна у регіоні Покупця - розгалуженої по всіх областях України мережі АЗС, що здійснюють реалізацію палива під брендом "БРСМ – НАФТА", адреси місця розташування кожної з АЗС містяться за посиланням https://brsin-nafta.com/map. До вказаної відповіді в додатках зазначено: Акт обміну на 600 літрів Дизельного палива мережі БРСМ – НАФТА, талони БРСМ – НАФТА на Дизельне паливо у кількості 600 літрів.
Отже, позивач отримав від відповідача замінені талони на 600 л дизельного пального мережі "БРСМ-НАФТА", докази обміну решти талонів у кількості 1500 літрів відповідач не надав.
Зазначені вище обставини були встановлені рішенням Господарського суду Полтавської області від 18.07.2025, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 01.10.2025 у справі № 917/783/25 за участю цих же сторін.
Аналіз доводів апеляційної скарги свідчить, що вони є ідентичними запереченням відповідача, викладеним у відзиві на позовну заяву, яким суд першої інстанції надав належну, вичерпну та правильну правову оцінку, з якою погоджується суд апеляційної інстанції.
Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги ТОВ "Гарант Ойл Групп" щодо арифметичної суперечливості та штучного збільшення позивачем обсягу невикористаного пального за Договором поставки № 3, колегія суддів зазначає таке.
Скаржник стверджує, що оскільки у попередній справі № 917/783/25 позивач заявляв про наявність залишку прострочених талонів у кількості 2 100 літрів (з яких 600 літрів було обміняно, а вартість 1 500 літрів — стягнута судом), то заявлення у даній справі №917/369/26 вимог про стягнення вартості ще 810 літрів пального є безпідставним, оскільки ліміт невикористаного товару повністю вичерпано.
Колегія суддів вважає такі висновки апелянта помилковими, враховуючи наступне.
В обґрунтування позовних вимог у даній справі 917/369/26 позивач посилався на те, що за Договором поставки № 3 від 31.01.2023 року ним було здійснено 100% попередню оплату пального у кількості 6600 літрів. При цьому Позивач наголошував, що протягом строку дії Договору та станом на момент звернення з даним позовом до суду, ним було фактично отримано (отоварено на автозаправних станціях) 4290 літрів дизельного пального, у зв`язку з чим залишок недоотриманого товару з урахуванням преюдиційного рішення у справі №917/783/25 склав 810 літрів.
Відповідач (апелянт) ні під час розгляду справи у суді першої інстанції, ні у тексті апеляційної скарги не висловив жодних заперечень або спростувань з приводу зазначеного обсягу отриманого пального, а також не надав суду будь-яких доказів (чеків, відомостей тощо), які б свідчили про отримання Покупцем пального в іншому розмірі.
Отже, загальний обсяг дизельного пального, який відповідач мав поставити (забезпечити наявність та отримання на АЗС) за Договором та Специфікацією, становить 6 600 літрів, разом з тим, протягом строку дії Договору позивач фактично отримав та заправив на автозаправних станціях 4 290 літрів дизельного пального. Дослідивши структуру вказаного обсягу, суд першої інстанції правомірно встановив, що у зазначену кількість (4 290 літрів) уже включено ті самі 600 літрів, які відповідач замінив Покупцю у досудовому порядку на талони мережі АЗС "БРСМ-НАФТА" в межах врегулювання попереднього спору.
Перевіривши математичну модель розрахунків, покладену в основу позовних вимог, колегія суддів зазначає, що рух пального за Договором поставки № 3 від 31.01.2023 року характеризується наступними показниками:
6 600 літрів — загальний обсяг пального, оплачений Покупцем;
4 290 літрів — обсяг пального, який Покупець реально отримав на АЗС за весь час дії договору (включаючи 600 літрів добровільно замінених талонів);
1 500 літрів — залишок прострочених талонів мережі "УКРНАФТА", вартість яких була примусово стягнута грошовими коштами за рішенням суду від 18.07.2025 року у справі № 917/783/25.
Віднявши від загального договірного обсягу кількість фактично отриманого пального та кількість пального, за яку вже стягнуто кошти у судовому порядку, залишається:
6 600 л – 4 290 л – 1 500 л = 810 літрів.
Вказаний залишок у 810 літрів дизельного пального є відокремленою, окремою партією товару, яка обліковувалася на балансі Покупця у вигляді паливних талонів мережі АЗС "АВІАС" (серійні номери від № 3046 2232 3028 до № 3045 2859 4982).
Частиною 4 статті 75 ГПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи. Преюдиційне значення поширюється виключно на ті факти, які безпосередньо входили до предмета доказування у попередньому процесі.
Судовими актами у справі № 917/783/25 досліджувалася доля виключно тієї простроченої партії пального (2100 літрів), яка передавалася Покупцем Продавцю для переоформлення за конкретним двостороннім Актом від 07.05.2024 року. Питання наявності чи відсутності у Покупця інших неотоварених талонів із загального договірного обсягу тоді перед судом не поставало і судами першої та апеляційної інстанцій не досліджувалося.
З огляду на викладене, математичний розрахунок залишку боргу, покладений судом першої інстанції в основу оскаржуваного рішення, є правильним, а доводи апеляційної скарги у цій частині спростовуються матеріалами справи.
З урахуванням наведеного, колегія суддів відхиляє вимогу скаржника щодо застосування до дій позивача доктринального принципу заборони суперечливої поведінки ("venire contra factum proprium") як складового аспекту добросовісності.
Принцип "venire contra factum proprium" (заборона суперечливої поведінки) базується на римській максимі — "ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці". В основі цього принципу лежить захист очікувань контрагента та недопустимість зловживання правами. Проте, як правомірно встановлено судом першої інстанції на підставі довідки бухгалтерського обліку № 187, неможливість фактичного отоварення різних партій талонів на різних АЗС виявлялася покупцем поступово, у міру блокування карток та зупинки операційної діяльності окремих нафтотрейдерів (АЗС). Послідовне звернення комунального підприємства до суду за захистом відокремлених майнових вимог громади щодо різних партій товару є реалізацією законного права на судовий захист (стаття 16 ЦК України, стаття 55 Конституції України), а не суперечливою поведінкою. На цій підставі суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні клопотання відповідача про залишення позову без розгляду на підставі статті 43 ГПК України.
Також Східний апеляційний господарський суд відхиляє як безпідставні доводи апеляційної скарги про те, що ТОВ "Гарант Ойл Групп" повністю та належним чином виконало свої зобов`язання перед Покупцем у момент передачі паливних талонів за Видатковою накладною № Рн230316/005 від 23.03.2023 року на підставі статті 664 Цивільного кодексу України.
Відповідно до частини 1 статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник) зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина 2 статті 712 ЦК України).
Згідно з пунктом 3 Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженої спільним наказом Мінпаливенерго, Мінекономіки, Мінтрансзв`язку, Держспоживстандарту України від 20.05.2008 № 281/171/578/155, талон — це спеціальний талон, придбаний за умовами та відпускною ціною обумовленого номіналу, що підтверджує право його власника на отримання на АЗС фіксованої кількості нафтопродукту певного найменування і марки, які позначені на ньому.
Аналіз наведених норм та умов Договору свідчить, що паливний талон є лише товаророзпорядчим документом, який підтверджує право покупця на фактичне отримання (відпуск) фіксованої кількості нафтопродукту на АЗС у майбутньому, тоді як предметом поставки (товаром) за спірним Договором виступало саме дизельне паливо як майно, що визначається родовими ознаками (пункт 1.1).
За приписами пункту 5.9 Договору на відповідача покладено чітке зобов`язання забезпечити зберігання придбаного Покупцем товару (пального) та здійснювати його видачу зі зберігання на АЗС. З огляду на це, керуючись частиною 2 статті 628 ЦК України, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що укладений між сторонами Договір є змішаним та містить елементи договору зберігання.
Відповідно до частини 1 статті 667 ЦК України, якщо право власності переходить до покупця раніше від передання товару, продавець зобов`язується до передання зберігати товар, не допускаючи його погіршення. Зберігач зобов`язується повернути поклажодавцеві річ, яка була передана на зберігання, або відповідну кількість речей такого самого роду та такої самої якості (частина 1 статті 949 ЦК України).
З набраних законної сили судових актів у справі № 917/783/25 між тими ж самими сторонами, які в силу частини 4 статті 75 ГПК України мають преюдиційне значення, вбачається, що факт підписання сторонами видаткової накладної підтверджує виключно передачу карток (талонів), але не звільняє Продавця від обов`язку фактично відпустити пальне в натурі. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці (частина 1 статті 664 ЦК України).
У даній справі доведено невиконання відповідачем умови договору щодо передання позивачу палива за договором. При цьому на виконання укладеного між сторонами договору відповідач передав позивачу талони (скретч-картки) на дизельне паливо водночас, як зазначено вище, талон є документом, який засвідчує право його власника отримати пальне на автозаправній станції. Натомість обставини справи свідчать про неможливості реалізації позивачем свого права отримати оплачене ним пальне на автозаправній станції, оскільки відповідач із порушенням умов договору не забезпечив наявності товару на автозаправній станції.
Аналогічні висновки, що талон є документом, який засвідчує право його власника отримати пальне на автозаправній станції викладено, зокрема, у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 04.08.2026 у справі №917/1661/25.
Оскільки відповідач не забезпечив фізичну можливість відпуску Покупцю 810 літрів дизельного пального на АЗС, обов`язок Продавця щодо поставки товару є порушеним (стаття 610 ЦК України), а Боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання (частина 1 статті 612 ЦК України).
Колегія суддів відхиляє заперечення апелянта про те, що наданий позивачем Реєстр талонів мережі "Авіас" на 810 літрів (із номерами від 3046 2232 3028 до 3045 2859 4982) є лише односторонньою інформаційною табличкою та неналежним доказом.
Згідно з пунктом 3.1.13 Договору, Продавець мав право самостійно залучати будь-яких третіх осіб — емітентів талонів та будь-які мережі АЗС для забезпечення відпуску пального, а конкретний бренд заправок у Специфікації сторонами не обмежувався.
Факт походження паливних карток емітента "Авіас" від відповідача в межах виконання Договору поставки № 3 підтверджується, зокрема, листом самого ТОВ "Гарант Ойл Групп" від 17.04.2024 року № 23, у якому Продавець особисто пропонував Покупцю здійснити обмін прострочених карток емітента WOG на картки іншої мережі, надавши офіційне посилання на сайт avias.ua.
Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному дослідженні сукупності обставин (стаття 86 ГПК України).
Позивач підтвердив наявність залишку талонів мережі "Авіас" обсягом 810 літрів довідкою бухгалтерського обліку № 187 та досудовою претензією № 44 від 16.01.2026, яку відповідач залишив без відповіді та жодних заперечень щодо бренду паливних карток. Натомість ТОВ "Гарант Ойл Групп" не надало суду жодного зустрічного належного доказу (зокрема, актів про налив пального за вказаними серійними номерами чи специфікацій на інші картки, чеків тощо), який би спростовував позицію Покупця.
Враховуючи, що фактичне припинення діяльності автозаправних станцій мережі "Авіас" та повної відсутності там пального з січня 2025 року визнано судом загальновідомою обставиною, яка в силу частини 3 статті 75 ГПК України не потребує доказування, отоварення вказаних талонів Покупцем стало неможливим.
За приписами частини 2 статті 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.
Як зазначено в правовій позиції Великої Палати Верховного Суду у постанові від 22.09.2020 року по справі № 918/631/19, визначене зазначеною нормою право покупця вимагати від продавця повернення суми попередньої оплати є за своїм змістом правом покупця на односторонню відмову від зобов`язання, внаслідок якої виникає нове грошове зобов`язання щодо повернення грошових коштів. Оскільки форма пред`явлення такої вимоги законом не обмежена, Позивач правомірно реалізував це право шляхом пред`явлення позову до суду.
З огляду на викладене, висновок Господарського суду Полтавської області про стягнення з відповідача 42525,00 грн (810 л х 52,50 грн) є законним та обґрунтованим.
Оцінка процесуальних дій суду першої інстанції щодо нерозглянутих клопотань.
Здійснюючи апеляційний перегляд справи Східним апеляційним господарським судом встановлено, що в суді першої інстанції в позовній заяві (в п.4 прохальної частини) позивач просив суд в порядку забезпечення позову накласти арешт на кошти ТОВ "Гарант Ойл Групп", які знаходяться на його рахунках у банківських установах, у межах суми позовних вимог 42525грн, а відповідач у відзиві (п.2,3 прохальної частини) просив, зокрема, проводити розгляд справи з викликом сторін та в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за участю представника ТОВ "Гарант Ойл Групп" адвоката Голубок Андрія, які не розглянуті Господарським судом Харківської області.
Колегія суддів зазначає, що залишення місцевим господарським судом без процесуального реагування та винесення ухвал щодо клопотання відповідача про розгляд справи з викликом сторін, клопотання представника відповідача про участь у режимі відеоконференції, а також заяви позивача про забезпечення позову є процесуальним упущенням суду першої інстанції.
Проте, відповідно до пункту 1 частини 5 статті 12 ГПК України, дана справа за своїми параметрами (ціна позову становить 42525,00 грн, що менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб) є малозначною справою. Частиною 5 статті 252 ГПК України передбачено, що суд розглядає малозначні справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.
Враховуючи, що характер спірних правовідносин не вимагав проведення відкритого засідання, а матеріали справи містили вичерпну сукупність письмових доказів для вирішення спору на засадах змагальності, вказані процедурні упущення суду першої інстанції не призвели до ухвалення неправильного рішення по суті спору, а тому в силу положень статті 277 ГПК України не можуть слугувати підставою для скасування законного судового акта.
Будь-яких порушень норм процесуального права в діях суду при ухваленні оскаржуваного рішення, які в силу вимог ч. 3 ст. 277 ГПК України є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції судовою колегією не встановлено.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Відповідно до статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Колегія суддів зазначає, що аргументи ТОВ "Гарант Ойл Групп" були почуті, проте доводи, викладені в апеляційній скарзі, з урахуванням всіх обставин даної справи, встановлених судом, наведеного вище не спростовують та не впливають на правильність вирішення спору.
Фактично, доводи апеляційної скарги повторюють заперечення відповідача, викладені у відзиві на позов в суді першої інстанції, яким було надано належну та вичерпну правову оцінку місцевим господарським судом, з якою Східний апеляційний господарський суд повною мірою погоджується. Жодних переконливих правових обґрунтувань, які б спростовували висновки суду першої інстанції, доводили неправильне застосування ним норм матеріального чи процесуального права або свідчили про невідповідність висновків місцевого суду фактичним обставинам справи, апелянтом не надано.
Таким чином, доводи заявника апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права під час прийняття оскаржуваного рішення не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає.
Враховуючи вищенаведене, Східний апеляційний господарський суд зазначає, що судом першої інстанції належним чином досліджені обставини, що мають значення для справи, а викладені в оскаржуваному судовому рішенні висновки відповідають фактичним обставинам справи, у зв`язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення Господарського суду Полтавської області від 18.05.2026 у справі №917/369/26 підлягає залишенню без змін.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, Східний апеляційний господарський суд керується наступним.
Як установлено та зазначено вище, ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 21.07.2026 задоволено клопотання ТОВ "Гарант Ойл Групп" про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги до ухвалення Східним апеляційним господарським судом судового рішення задоволено та відстрочено ТОВ "Гарант Ойл Групп" сплату судового збору в розмірі 3993,60грн за подання апеляційної скарги до ухвалення Східним апеляційним господарським судом відповідного судового рішення.
Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, оскільки суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, судові витрати апелянта, пов`язані із розглядом апеляційної скарги, покладаються на апелянта, та підлягають стягненню з останнього на користь державного бюджету України.
Керуючись статтями 129, 256, 269-270, 273, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, ст.ст. 282-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ: 

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант Ойл Групп" залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Полтавської області від 18.05.2026 у справі №917/369/26 залишити без змін.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант Ойл Групп" (37043, Полтавська область, Пирятинський район, Шлях Київ- Харків, корпус 134 км, ЄДРПОУ 25392923) на користь Державного бюджету України 3993,60грн судового збору за звернення з апеляційною скаргою. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення. 
Порядок і строки оскарження передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя І.А. Шутенко

Суддя М.М. Слободін 

Суддя П.В. Тихий