МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 липня 2026 р. | № 400/4726/26
м. Миколаїв
Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Малих О.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу
за позовом | ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до відповідача | Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, вул. Артилерійська, 18, м. Миколаїв, 54006,
про | визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі також - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (далі також - відповідач), в якому просить: 
- визнати протиправною бездіяльність Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України щодо ненаправлення не пізніше наступного робочого дня з дня винесення копії постанови від 03.04.2026 року про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_4 на електронну адресу представника стягувача;
- зобов`язати Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Миколаєві Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України направити на електронну адресу представника стягувача копію постанови від 03.04.2026 року про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_4 з ідентифікатором доступу до АСВП;
- визнати протиправною дію Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України щодо винесення постанови від 15.04.2026 року № НОМЕР_5 про зупинення вчинення виконавчих дій;
- зобов`язати Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Миколаєві Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України скасувати постанову від 15.04.2026 року № НОМЕР_5 про зупинення вчинення виконавчих дій та продовжити вчинення заходів примусового виконання.
Ухвалою від 04.05.2026 року позовну заяву залишено без руху
Ухвалою від 08.05.2026 року суд повернув позовну заяву позивачу.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11.06.2026 року ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 08.05.2026 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду.
Матеріали справи надійшли до Миколаївського окружного адміністративного суду 08.07.2026 року.
Ухвалою від 10.07.2026 року суд відкрив провадження у справі та ухвалив розглядати справу за правилами загального позовного провадження з урахуванням особливостей встановлених ст. 287 КАС України. 
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Миколаєві Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України не виконав вимоги ч.1 ст. 28 Закону № 1404 - не надіслав стягувачу копію постанови про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_4, не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення, на електронну адресу представника стягувача; протиправною є дія Центрального ВДВС у місті Миколаєві щодо винесення 15.04.2026 постанови № НОМЕР_5 про зупинення вчинення виконавчих дій. оскільки спір стосовно невиплати компенсації вартості за неотримане речове майно та невикористаних відпусток у розумінні частини другої статті 233 КЗпП України охоплюється застосованим у ній визначенням законодавство про оплату праці, рішення у справі № 400/12687/25 стосується саме перерахунку грошового забезпечення, дії відповідача щодо зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № НОМЕР_5 є неправомірними. 
Відповідач надав відзив на позов, у якому у задоволенні позову просив відмовити. Заперечуючи проти позову зазначив, що 03.04.2026 року за вих. № 39002 державним виконавцем Відділу направлено постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_4 сторонам виконавчого провадження, рекомендованою кореспонденцією на адреси вказані у виконавчому документі, а саме: стягувачу ОСОБА_1 на адресу: АДРЕСА_2 та боржнику Військовій частині НОМЕР_1 на адресу: АДРЕСА_3 . Крім того, державним виконавцем на електрону адресу представника стягувача - адвоката Матвійчук Наталії Євгеніївни ІНФОРМАЦІЯ_1 01.05.2026 була направлена постанова про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_4 від 03.04.2026 (з ідентифікатором). Таким чином, старшим державним виконавцем Відділу Семенець Ангеліною Юріївною виконано вимоги ст. 28 Закону.
Відповідач також вважає, що державний виконавець Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Педь А.І. приймаючи оскаржувану постанову про зупинення виконавчого провадження № НОМЕР_5 від 15.04.2026 року діяв виключно на підставі Закону України «Про виконавче провадження» та у межах своїх повноважень. Оскільки Законом № 2129-IX від 15.03.2022 року розділ XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» доповнено пунктом 10-2, згідно з підпунктом 5 абз.2 тимчасово зупиняється у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року № 2102-IX, вчинення виконавчих дій у виконавчих провадженнях з виконання рішень (крім рішень за позовами фізичних осіб про стягнення заробітної плати, грошового забезпечення військовослужбовців, його перерахунку, щодо забезпечення військовослужбовців житлом), боржниками за якими є підприємства оборонно-промислового комплексу, визначені в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, органи військового управління, з`єднання, військові частини, вищі військові навчальні заклади, військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти, установи та організації, які входять до складу Збройних Сил України.
З`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, судом встановлено:
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 16.02.2026 року у справі № 400/12687/25 адміністративний позов ОСОБА_1 до Військова частина НОМЕР_1 задоволено частково:
- визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невидачі ОСОБА_1 довідки про вартість речового майна та невиплати грошової компенсації за належне, але не отримане протягом проходження військової служби у Військовій частині НОМЕР_1 речове майно;
- зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 видати довідку про вартість речового майна, провести нарахування та виплату ОСОБА_1 грошової компенсації за належне, але не отримане протягом проходження військової служби у Військовій частині НОМЕР_1 речове майно;
- визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування і невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2015-2016 роки;
- зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2015-2016 роки;
- у задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.
23.03.2026 року на виконання резолютивної частини рішення у справі № 400/12687/25 видано виконавчі листи.
30.03.2026 року представником стягувача (позивача) направлено до Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України дві заяви з виконавчими листами про примусове виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду у справі №400/12687/25, в яких зазначалось прохання направити копії постанов про відкриття виконавчих проваджень на електронну пошту представника стягувача - адвоката Матвійчук Н.Є. ІНФОРМАЦІЯ_1 
03.04.2026 року головним державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Педь Альоною Іванівною відкрито виконавче провадження № НОМЕР_5 (Ідентифікатор для доступу 920БЕ28Д5Б77) з примусового виконання виконавчого листа № 400/12687/25, виданого 23.03.2026 Миколаївським окружним адміністративним судом про зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 видати довідку про вартість речового майна, провести нарахування та виплату ОСОБА_1 грошової компенсації за належне, але не отримане протягом проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 речове майно.
03.04.2026 року копію постанови про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_5 надіслано на електронну пошту представника стягувача.
03.04.2026 року Центральним відділом державної виконавчої служби у місті Миколаєві Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України відкрито виконавче провадження № НОМЕР_4 з примусового виконання виконавчого листа № 400/12687/25, виданого 23.03.2026 року Миколаївським окружним адміністративним судом про зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за не використані дні щорічної основної відпустки за 2015-2016 роки.
Вказану постанову направлено сторонам виконавчого провадження 03.04.2026 року за вих. № 39002, рекомендованною кореспонденцією на адреси вказані у виконавчому документі, а саме: стягувачу ОСОБА_1 на адресу: АДРЕСА_2 (трекінг поштового відправлення № R067141294293) та боржнику Військовій частині НОМЕР_1 на адресу: АДРЕСА_3 .
Згідно трекінгу поштового відправлення № R067141294293 постанова про відкриття виконавчого провадження (з ідентифікатором) не вручена позивачу та повернута до Відділу у зв`язку з закінченням терміну зберігання.
15.04.2026 року Центральним ВДВС у місті Миколаєві у виконавчому провадженні № НОМЕР_5 винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій на підставі Законом від 15.03.2022 року № 2129-IX розділ XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» доповнено пунктом 10-2, згідно з підпунктом 5 абз. 2 тимчасово зупиняється у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року № 2102-IX, вчинення виконавчих дій у виконавчих провадженнях з виконання рішень (крім рішень за позовами фізичних осіб про стягнення заробітної плати, грошового забезпечення військовослужбовців, його перерахунку, щодо забезпечення військовослужбовців житлом), боржниками за якими є підприємства оборонно-промислового комплексу, визначені в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, органи військового управління, з`єднання, військові частини, вищі військові навчальні заклади, військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти, установи та організації, які входять до складу Збройних Сил України.
Доказів надіслання позивачу копії постанови від 15.04.2026 року про зупинення вчинення виконавчих дій стягувачу до суду не надано.
Як зазначає представник позивача, про її існування представнику стягувача стало відомо 29.04.2026 року після ознайомлення з відомостями в Автоматизованій системі виконавчого провадження.
Суд зауважує, що адреса стягувача: Київська область, м. Фастів, вул. Григоренка ( Луначарського ), 25, зазначена і у виконавчому листі, у і зверненні про відкриття виконавчого провадження від 30.03.2026 в яких зазначалось прохання направити копії постанов про відкриття виконавчих проваджень на електронну пошту представника стягувача - адвоката Матвійчук Н.Є. ІНФОРМАЦІЯ_1 
01.05.2026 року постанова про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_4 від 03.04.2026 року (з ідентифікатором доступу до АСВП) додатково направлено на електронну адресу представника стягувача - адвокату Матвійчук Наталії Євгеніївни ІНФОРМАЦІЯ_1 
Разом з тим позивач наполягає, що відповідач не надіслав представнику стягувача не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення, як особі що має електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), яка забезпечує обмін документами, за його адресою, зазначеною у заяві та зазначеною у виконавчому документі - ІНФОРМАЦІЯ_1
Стверджуючи про протиправність управлінського волевиявлення суб`єкта владних повноважень у формі бездіяльності з приводу доведення до відома представника стягувача рішення про відкриття виконавчого провадження, а також про протиправність постанови про зупинення вчинення виконавчих дій на підставі Законом від 15.03.2022 року № 2129-IX, заявник ініціював даний спір.
Приймаючи рішення у справі, суд враховує наступне:
Згідно з п.9 ч.2 ст. 129, ч. 1 ст. 1291 Конституції України, ч.2 ст.14, ч.1 ст.370, ч.2 ст. 372 КАС України, ч.2 ст. 13 Закону України від 02.06.2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» обов`язковість виконання судового рішення є гарантією реалізації права особи на доступ до суду та отримання дієвого захисту порушеного права (ущемленого інтересу) у розумінні ст. 55 Конституції України, ст.ст. 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Суспільні відносини з приводу порядку та механізмів примусового виконання судових рішень в адміністративних справах регламентовані приписами Закону України від 02.06.2016 року № 1404-VІІІ «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404), згідно з ч. 1 ст. 1 якого виконавче провадження є, зокрема, завершальною стадією судового провадження і здійснюється на окреслених у ч. 1 ст. 2 цього ж закону засадах.
Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону № 1404 примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Поданий заявником у межах спірних правовідносин до органу Державної виконавчої служби України виконавчий документ у вигляді виконавчого листа за рішенням адміністративного суду віднесений законодавцем до кола виконавчих документів згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону № 1404.
За цим документом суб`єкту владних повноважень належало протягом 3 робочих днів або вчинити управлінське волевиявлення з приводу повернення виконавчого документу стягувачу у порядку ч. 4 ст. 4 Закону № 1404, або вчинити управлінське волевиявлення з приводу відкриття виконавчого провадження у порядку ч. 1 ст. 26 Закону № 1404.
Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону № 1404 копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.
Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.
Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.
Частиною 2 ст. 28 Закону № 1404 встановлено, що документи виконавчого провадження органам та особам, які мають електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), яка забезпечує обмін документами, надсилаються виключно в електронній формі.
За письмовим зверненням таких осіб документи виконавчого провадження їм додатково надсилаються за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі.
Як встановлено судом з матеріалів справи, 02.04.2026 у Відділу надійшла заява представника стягувача - адвоката Матвійчук Наталії Євгеніївни про відкриття виконавчого провадження, з оригіналом виконавчого листа у справі № 400/12687/25, виданої 23.03.2026 року Миколаївським окружним адміністративним судом, згідно якої дата набрання чинності 19.03.2026 року, про зобов`язання військової частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_4 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати і виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_3 ) грошову компенсацію за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2015-2016 роки. 
Відповідно до вимог ст.ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону № 1404, старшим державним виконавцем Відділу Семенець Ангеліною Юріївною (далі - державним виконавцем Відділу), винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_4 від 03.04.2026 року.
Вказану постанову направлено сторонам виконавчого провадження 03.04.2026 року за вих. № 39002, рекомендованою кореспонденцією на адреси вказані у виконавчому документі, а саме: стягувачу ОСОБА_1 на адресу: АДРЕСА_2 (трекінг поштового відправлення № R067141294293) та боржнику Військовій частині НОМЕР_1 на адресу: АДРЕСА_3 .
Відповідач у відзиві на позов наполягав на тому, що постанову про відкриття виконавчого провадження було надіслано рекомендованою кореспонденцію, що підтверджується реєстром передачі рекомендованої кореспонденції. 
Судом встановлено, що до відзиву на позов відповідачем додано реєстр передачі рекомендованої кореспонденції до відділу відправки та обліку документів згідно трекінгу поштового відправлення № R067141294293 постанова про відкриття виконавчого провадження (з ідентифікатором) не вручена позивачу та повернута до Відділу у зв`язку з закінченням терміну зберігання.
До того ж суд зважає, що у силу спеціального застереження ч. 1 ст. 28 Закону № 1404 суб`єкт владних повноважень у межах спірних правовідносин був обтяжений обов`язком направити постанову про відкриття виконавчого провадження на адресу стягувача саме рекомендованим поштовим відправленням.
Стосовно надіслання означеної копії постанови про відкриття виконавчого провадження в електронній формі до електронного кабінету заявника в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), яка забезпечує обмін документами суд зазначає, що 17.08.2021 року Вища рада правосуддя рішенням № 1845/0/15-21 затвердила Положення про ЄСІТС.
У газеті «Голос України» від 04.09.2021 року № 168 (7668) Вища рада правосуддя опублікувала оголошення про початок функціонування трьох таких підсистем (модулів) ЄСІТС: «Електронний кабінет»; «Електронний суд»; підсистема відеоконференцзв`язку.
У пункті 110 розділу V «Перехідні положення» Положення про ЄСІТС визначено, що підсистеми (модулі) ЄСІТС, зазначені в розділі III цього Положення, починають функціонувати через 30 днів із дня опублікування Вищою радою правосуддя в газеті «Голос України» та на вебпорталі судової влади України оголошення про створення та забезпечення функціонування відповідної підсистеми (модуля).
05.10.2021 року є датою початку функціонування підсистем (модулів) ЄСІТС: «Електронний кабінет», «Електронний Суд», підсистема відеоконференцзв`язку.
Відповідно до пункту 3 розділу І Положення про ЄСІТС (тут і далі в редакції, чинній на час ухвалення рішення судом) ЄСІТС - це сукупність інформаційних та телекомунікаційних підсистем (модулів), які забезпечують автоматизацію визначених законодавством та цим Положенням процесів діяльності судів, органів та установ в системі правосуддя, включаючи документообіг, автоматизований розподіл справ, обмін документами між судом та учасниками судового процесу, фіксування судового процесу та участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції, складання оперативної та аналітичної звітності, надання інформаційної допомоги суддям, а також автоматизацію процесів, які забезпечують фінансові, майнові, організаційні, кадрові, інформаційно-телекомунікаційні та інші потреби користувачів ЄСІТС.
Згідно із пп. 5.8 п. 5 розділу І Положення про ЄСІТС офіційна електронна адреса - сервіс Електронного кабінету ЄСІТС, адреса електронної пошти, вказана користувачем в Електронному кабінеті ЄСІТС, або адреса електронної пошти, вказана в одному з державних реєстрів. Адреса електронної пошти, що використовується при реєстрації Електронного кабінету, не може бути зареєстрована на доменних іменах, використання яких заборонено законодавством України.
Відповідно до п. 8 Положення про ЄСІТС підсистема «Електронний кабінет» (Електронний кабінет ЄСІТС, Електронний кабінет) - підсистема ЄСІТС, захищений вебсервіс, що має офіційну адресу в інтернеті (https://cabinet.court.gov.ua), який забезпечує процедуру реєстрації користувачів в ЄСІТС, а також подальшу автентифікацію таких осіб з метою їх доступу до підсистем (модулів) ЄСІТС у межах наданих прав. Доступ користувачів до підсистем (модулів) ЄСІТС, окрім Електронного кабінету, також може забезпечуватися за допомогою сервісу обміну даними між відповідними підсистемами (модулями) ЄСІТС та іншими інформаційними системами.
Адвокати, нотаріуси, приватні виконавці, судові експерти, державні органи та органи місцевого самоврядування, суб`єкти господарювання державного та комунального секторів економіки реєструють свої офіційні електронні адреси в ЄСІТС в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої офіційні електронні адреси в ЄСІТС у добровільному порядку (п. 10 Положення про ЄСІТС).
Судовим розглядом встановлено, що заявник зареєстрований в ЄСІСТ.
Відповідно до ч. 2 ст. 28 Закону № 1404 документи виконавчого провадження надсилаються виключно в електронній формі органам та особам, які мають електронні кабінети в ЄСІТС або її окремій підсистемі (модулі), яка забезпечує обмін документами. Крім того, документи виконавчого провадження можуть бути надіслані додатково на підставі письмового звернення таких осіб за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі.
Відтак, за даним епізодом суд погоджується з вимогами позивача про порушення прав та інтересів заявника як стягувача у виконавчому провадженні.
Стосовно позовних вимог щодо визнання протиправною дію відповідача щодо винесення постанови від 15.04.2026 року № НОМЕР_5 про зупинення вчинення виконавчих дій та зобов`язання відповідача скасувати постанову від 15.04.2026 року № НОМЕР_5 про зупинення вчинення виконавчих дій та продовжити вчинення заходів примусового виконання суд зазначає наступне:
Правовідносини у справі № 400/12687/25 стосуються нарахування і виплати компенсації вартості неотриманого речового майна та компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки, які виникли в період проходження позивачем військової служби у Військовій частині НОМЕР_1 .
У рішенні від 15.10.2013 року №8-рп/2013 (справа № 1-13/2013) Конституційний Суд України в пункті 2.1 мотивувальної частини рішення розкриває поняття «заробітна плата» і «оплата праці», які використано у законах, що регулюють трудові правовідносини, є рівнозначними в аспекті наявності у сторін, які перебувають у трудових відносинах, прав і обов`язків щодо оплати праці, умов їх реалізації та наслідків, що мають настати у разі невиконання цих обов`язків.
Рівнозначність цих понять обумовлена наявністю у сторін прав і обов`язків щодо оплати праці, умов їх реалізації та наслідків, що мають настати у разі невиконання цих обов`язків та врегульоване спеціальними законами: Законом України «Про оплату праці» КЗпП України, а також іншими підзаконними нормативними актами.
Грошова компенсація вартості за неотримане речове майно та невикористані відпустки, виплата якої здійснюється за місцем проходження служби, тобто військової частини, з якою працівники перебувають (перебували) у трудових правовідносинах, має обов`язковий характер і особа має право на її отримання відповідно до державних гарантій та трудового договору.
Отже спір стосовно невиплати компенсації вартості за неотримане речове майно та невикористаних відпусток у розумінні ч. 2 ст. 233 КЗпП України охоплюється застосованим у ній визначенням «законодавство про оплату праці».
Виключення, передбачені в абз. 22 п. 10-2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» щодо зупинення у період дії воєнного стану в Україні вчинення виконавчих дій у виконавчих провадженнях з виконання рішень боржниками за якими є військові частини, стосуються рішень за позовами фізичних осіб про стягнення заробітної плати, грошового забезпечення військовослужбовців, його перерахунку.
Так як рішення у справі № 400/12687/25 стосується саме перерахунку грошового забезпечення, дії відповідача щодо зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № НОМЕР_5 є неправомірними. 
Згідно із сформульованими у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.06.2023 року у справі № 916/3027/21 стандартами доказування обставин спору: 1) покладений на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність передбачає, що висновки суду можуть будуватися на умовиводах про те, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були; 2) суд з дотриманням вимог щодо всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів визначає певну сукупність доказів, з урахуванням їх вірогідності та взаємного зв`язку, які, за його внутрішнім переконанням, дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, що входять до предмета доказування.
Суд відмічає, що у силу ч. 4 ст. 44, ч. 2 ст. 78, ч. 3 ст. 78, п. 4 ч. 5 ст. 160, п. 5 ч. 5 ст. 160, ч. 4 ст. 161, ч. 4 ст. 162 КАС України обов`язок повідомлення суду усіх обставин справи та підтвердження доводів про існування цих обставин відповідними доказами покладений, насамперед на учасників справи - сторони спору.
Окрім того, суд згідно з ч. 4 ст. 9 КАС України обтяжений законодавцем обов`язком встановити об`єктивну істину у кожному спорі за власною ініціативою безвідносно до стану виконання учасниками справи - сторонами спору згаданого вище процесуального обов`язку.
Продовжуючи вирішення спору, суд відзначає, що критерії законності управлінського волевиявлення (як у формі рішення, так і у формі діяння) владного суб`єкта викладені законодавцем у приписах ч. 2 ст. 2 КАС України, а обов`язок доведення факту дотримання цих критеріїв покладений на владного суб`єкта ч. 2 ст. 77 КАС України і повинен виконуватись шляхом подання до суду доказів і наведення у процесуальних документах адекватних аргументів відповідності закону вчиненого волевиявлення і безпідставності доводів іншого учасника справи.
Перевіряючи наведені учасниками спору аргументи приєднаними до справи доказами, підсумовуючи викладені вище міркування, суд доходить до переконання про те, що владний суб`єкт у спірних правовідносинах не забезпечив дотримання ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч. 2 ст. 2 КАС України в частині направлення представнику стягувача постанови про відкриття виконавчого провадження від 03.04.2026 року електронним поштовим відправленням за адресою - адвоката Матвійчук Н.Є. ІНФОРМАЦІЯ_1, унаслідок чого вчинене за цим епізодом управлінське волевиявлення не узгоджується як із дійсним змістом нормативного регламентування, так і дійсними обставинами спірних правовідносин.
Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Суд вважає, що достатнім та ефективним способом захисту порушеного права позивача є визнання протиправною та скасування постанови від 15.04.2026 року у ВП № НОМЕР_5 про зупинення вчинення виконавчих дій та зобов`язання відповідача продовжити вчинення заходів примусового виконання у ВП № НОМЕР_5. 
Враховуючи вказане, позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Судові витрати зі сплати судового збору у справі відсутні.
Разом з цим, позивач просить присудити на свою користь витрати на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.
Згідно ч. 1 та 2 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 134 КАС України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 4 ст. 134 КАС України).
Згідно ч. 5 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до положень ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.
Згідно з ч. 9 ст. 139 КАС України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Таким чином, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час тощо є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано: договір про надання правничої допомоги від 25.08.2025 року № 13/25; додаткову угоду б/н від 29.04.2025 року до договору від 25.08.2025 року № 13/25; акт наданих послуг б/н від 10.07.2026 року; квитанцію до прибуткового касового ордера № 13 від 10.07.2026 року.
Згідно п. 4.3 договору про надання правничої допомоги від 25.08.2025 року № 13/25 гонорар адвоката погоджується за взаємною угодою та оформляється додатковою угодою до цього договору.
Пунктом 2 додаткової угоди б/н від 29.04.2025 року до договору від 25.08.2025 року № 13/25 передбачено, що гонорар адвоката за надані юридичні послуги складає 5000,00 грн.
10.07.2026 року сторонами підписано Акт виконаних робіт б/н, згідно якого вартість наданих юридичних послуг, що включають ознайомлення з судовою практикою Верховного Суду з предмету позову, усне консультування з вивченням документів клієнта, складання та направлення до суду позовної заяви, склала 5000,00 грн.
Оплата послуг на суму 5000,00 грн підтверджена квитанцією до прибуткового касового ордера № 13 від 10.07.2026 року.
Суд звертає увагу на позицію Верховного Суду, висловлену в постанові від 01.02.2023 року у справі №160/19098/21, згідно якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
З огляду на викладене суд приходить до переконання, що за результатами розгляду цієї справи відшкодування витрат на професійну правничу в сумі 5000,00 грн відповідатиме вимогам розумності та співмірності та задовольняє заяву про відшкодування витрат на правничу допомогу у повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 2, 19, 77, 134, 139, 241 - 246, 387 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
ВИРІШИВ:
1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) до Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (вул. Артилерійська, 18, м. Миколаїв, 54006, код ЄДРПОУ 35065742) - задовольнити. 
2. Визнати протиправною бездіяльність Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України щодо ненаправлення не пізніше наступного робочого дня з дня винесення копії постанови від 03.04.2026 року про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_4 на електронну адресу представника стягувача.
3. Зобов`язати Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Миколаєві Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України направити на електронну адресу представника стягувача копію постанови від 03.04.2026 року про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_4 з ідентифікатором доступу до АСВП.
4. Визнати протиправною та скасувати постанову Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Миколаєві Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 15.04.2026 року у ВП № НОМЕР_5 про зупинення вчинення виконавчих дій.
5. Зобов`язати Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Миколаєві Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України продовжити вчинення заходів примусового виконання у ВП № НОМЕР_5.
6. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (вул. Артилерійська, 18, м. Миколаїв, 54006, код ЄДРПОУ 35065742) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) витрати на правничу допомогу у сумі 5000,00 грн (п`ять тисяч гривень 00 копійок).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.
Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складено 23.07.2026 року.

Суддя О.В. Малих