Справа № 487/2653/26 
Провадження № 2/487/2256/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.09.2026 м. Миколаїв
Заводський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Бобрової І.В., за участю секретаря судового засідання Богатої А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Миколаєва в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 487/2653/26 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

ВСТАНОВИВ:.

07.04.2026 представник ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» - адвокат Усенко М.І. звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просить стягнути з останнього на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 674218 від 22.03.2020 у розмірі 27384,00 грн, сплачений судовий збір у розмірі 2662,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн.
Позовні вимоги мотивував тим, що 23.03.2020 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 674218, відповідно до умов якого відповідач отримав грошові кошти у розмірі 8000,00 грн зі сплатою процентів за користування кредитом в порядку та строки, визначені договором. ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало шляхом перерахування грошових коштів в безготівковій формі на платіжну карту позичальника. Крім того 16.11.2020 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено договір факторингу № ККЛУ-16112020, згідно з умовами якого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги за кредитними договорами, у тому числі і до відповідача за кредитним договором № 674218 від 22.03.2020. Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача за кредитним договором перед позивачем не сплачена та становить 27384,00 грн, яка, в свою чергу, складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 8000,00 грн, заборгованості за процентами у розмірі 18240,00 грн, заборгованості за штрафом у розмірі 1144,00 грн.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.04.2026 головуючим суддею визначено Боброву І.В.
Суд своєю ухвалою від 08.04.2026 відкрив провадження та призначив справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, а також задовольнив клопотання позивача про витребування доказів з Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк».
05.05.2026 на адресу суду з АТ КБ «ПриватБанк» на виконання ухвали суду від 08.04.2026 надійшла витребувана інформація по рахунку ОСОБА_1 
12.05.2026 суд своєю ухвалою витребував з АТ КБ «ПриватБанк» докази.
03.06.2026 на адресу суду з АТ КБ «ПриватБанк» на виконання ухвали суду від 12.05.2026 надійшла витребувана інформація по рахунку ОСОБА_1 
05.06.2026 від представника відповідача – адвоката Михайленка О.В. через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що первісним кредитором неправомірно, понад строк, визначений у кредитному договорі, були нараховані відсотки за користування кредитними коштами. Крім того вказав, що вимога про стягнення з відповідача штрафу у розмірі 1144 грн суперечить приписам кредитного договору, а також відсутністю розрахунку штрафних санкцій. Разом з тим посилався на те, що розмір заборгованості базується на припущеннях позивача та не підтверджений первинними документами у відповідності до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Крім того вважав завищеним заявлений розмір вартості наданих послуг з правничої допомоги, оскільки дана справа відносить до малозначних, є типовою для позивача та не потребує вивчення значного обсягу доказів та правових позицій.
09.06.2026 від представника ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» Усенка М.І. на адресу суду надійшла відповідь на відзив, у якій він просить позов задовольнити, посилаючись на обґрунтованість заявлених позовних вимог. Крім того вказав, що нарахування відсотків здійснювалось відповідно до умов кредитного договору, укладеного між первісним кредитором та відповідачем, та після спливу 90-денного строку нарахування відсотків припинилось, що прямо відповідає п. 3.1 кредитного договору та свідчить про відсутність подальшого збільшення заборгованості за рахунок процентів. На думку представника утворена заборгованість відповідача за спірним кредитним договором є простроченою, підтверджується матеріалами справи, розрахунком заборгованості та умовами укладеного договору. Разом з тим зазначив, що сума витрат на правову допомогу є обґрунтованою, співмірною з фактичним обсягом наданих послуг та документально підтвердженою.
01.07.2026 на адресу суду з АТ КБ «ПриватБанк» на виконання ухвали суду від 09.06.2026 надійшла витребувана інформація по рахунку ОСОБА_1 .
У судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справу без його участі, позовні вимоги підтримав, просив про їх задоволення.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, просив відмовити у задоволені позову з підстав, викладених у відзиві.
Суд, дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення справи по суті, доходить до такого висновку.
Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.
У судовому засіданні встановлено, що 22 березня 2020 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено договір № 674218 про надання коштів на умовах споживчого кредиту (далі – договір), відповідно до умов якого товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Тип кредиту – кредит. Сума кредиту складає: 8000,00 грн. (п. 1.2 договору).
Відповідно до п. 1.3 договору строк кредиту 30 днів. Дата повернення кредиту вказується в графіку платежів, що є додатком №1 до цього договору. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в розділі 4 цього договору. 
Згідно з п. 1.4 договору тип процентної ставки – фіксована. Процентна ставка за користування кредитом залежить від фактичного виконання клієнтом умов договору та становить:
1.4.1 знижена процентна ставка становить 1,14% процентів від суми кредиту за кожен день користування кредитом, застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в п. 1.3 цього договору, якщо в цей строк клієнт здійснить повне погашення кредитної заборгованості або здійснить таке погашення протягом трьох календарних днів, що слідують за датою повернення кредиту, що вказана у графіку платежів.
1.4.2 стандартна процентна ставка складає 1,90% від суми кредиту за кожний день користування кредитом, застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в п. 1.3 цього договору, якщо клієнт не виконав умови зазначені в пп.1.4.1 договору для застосування зниженої процентної ставки
У пункту 2.1, 2.2 договору зазначено, що кредит надається товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на платіжну картку клієнта, зазначену клієнтом в особистому кабінеті, що має наступні реквізити № НОМЕР_1 .
Сума кредиту (його частина) перераховується товариством протягом трьох робочих (банківських) днів з моменту укладення цього договору.
У пункті 3.1. договору сторони погодили, що нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, але не більге 90 календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт».
Пунктом 5.1 договору встановлено, що сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з графіком платежів, а у випадку якщо відбулося продовження строку користування кредитом – не пізніше дня, що є новою датою повернення кредиту, що вказано в додатковому договорі та відображається клієнту в особистому кабінеті.
Згідно з п. 7.4 договору у випадку невиконання та/або неналежного виконання клієнтом зобов`язань щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, клієнт зобов`язаний сплатити товариству штраф.
Пунктом 9.8 договору встановлено, що цей договір укладається шляхом направлення його тексту підписаного з боку товариства аналогом власноручного підпису уповноваженої особою товариства та відтиску печатки товариства, що відтворені засобами копіювання, в особистий кабінет клієнта для ознайомлення та підписання. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом клієнта, що відтворений шляхом використання клієнтом електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який формується для кожного разу використання та направляється клієнту на номер мобільного телефону повідомлений останнім товариству в ІТС товариства. Введення клієнтом коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього договору вважається направленням товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього договору.
Разом з кредитним договором відповідачем електронним підписом також було підписано графік платежів, який є додатком № 1 до договору, паспорт споживчого кредиту.
З урахуваннями викладеного, сторонами узгоджено розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого електронного договору шляхом його підписання за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Виконання ТОВ «Лінеура Україна» обов`язку щодо надання грошових коштів ОСОБА_1 в сумі 8000,00 грн підтверджується копією листа ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 07.01.2026 № 1-0701, а також випискою за рахунком ОСОБА_1 , на ім`я якого було емітовано карту № НОМЕР_2 , за період з 22.03.2020 по 25.03.2020, наданою АТ КБ «ПриватБанк».
Звертаючись з позовом ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», як новий кредитор, до якого перейшли права вимоги за укладеним ОСОБА_1 кредитним договором від 22.03.2020, просило про стягнення з позичальника суми неповернутої заборгованості у розмірі 27384,00 грн, з яких: 8000,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 18240,00 грн заборгованість за процентами та 1144,00 грн заборгованість за штрафом.
Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України).
Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
При цьому згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).
Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом (ч.1 ст.205 ЦК України).
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони (ч.1 ст.207 ЦК України).
У силу ч. 1,2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ч. 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.
З матеріалів справи вбачається, що договір № 674218 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 22.03.2020 був вчинений в електронній формі, а тому на нього поширюються вимоги Закону України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарськими кодексами України, а також іншими актами законодавства.
У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Покупець (замовник, споживач) повинен отримати підтвердження вчинення електронного правочину у формі електронного документа, квитанції, товарного чи касового чека, квитка, талона або іншого документа у момент вчинення правочину або у момент виконання продавцем обов`язку передати покупцеві товар.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:
електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;
електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;
аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», в редакції, яка діяла на час укладення договору кредитної лінії).
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 6,12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Докази, наявні у матеріалах справи, вказують на те, що ОСОБА_1 укладав договір в електронній формі з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи товариства. Для укладення договору відповідач здійснював ідентифікацію в цій системі та надавав відповідь про прийняття оферти товариства. Сторони здійснювали обмін електронними повідомленнями про досягнення згоди з усіх істотних умов договору та підписували цей договір шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором. 
Статтею 512 ЦК України визначені підстави заміни кредитора у зобов`язанні. За однією з таких підстав кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передавання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі й на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Крім того, ст.516 ЦК України встановлено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено відповідним договором або законом.
Відповідно до наявних у справі доказів, встановлено, що 16 листопада 2020 року ТОВ «Лінеура Україна» (клієнт) та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» (фактор) уклали договір факторингу № ККЛУ-16112020.
Предметом договору факторингу № ККЛУ-16112020 від 16 листопада 2020 року є відступлення права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами (портфель заборгованості). 
Відповідно до п. 6.1 договору факторингу № ККЛУ-16112020 від 16 листопада 2020 року у відповідності до умов цього договору клієнт передає (відступає) фактору права вимоги до боржників, які виникли у клієнта внаслідок невиконання боржниками умов кредитних договорів, та які входять до портфелю заборгованості.
Відповідно до копії витягу з реєстру боржників до договору факторингу № ККЛУ-16112020 від 16 листопада 2020 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» отримало право вимоги до ОСОБА_1 за договором № 674218 від 22.03.2020 на загальну суму 27384,00 грн.
За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч.1 ст.1077 ЦК України).
Частиною 1 статті 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Враховуючи наведені положення закону та зміст долученої позивачем копії договору факторингу, реєстру боржників, суд доходить до переконання, що позивач належними та допустимими доказами довів, що набув право вимоги до відповідача за кредитним договором № 674218 від 22.03.2020. 
Таким чином ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», як кредитор у зобов`язанні, має право на задоволення вимог до боржника ОСОБА_1 .
За змістом ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629ЦКУкраїни).
Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до пп. 6.4.1 п. 6.4 договору клієнт зобов`язаний у встановлений договором строк повернути кредит та сплатити проценти за користування, штрафи та пені (у разі наявності).
Позичальник ОСОБА_1 зобов`язання щодо сплати кредитних коштів належним чином не виконував, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість.
Так відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором № 674218 від 22.03.2020 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, складеного первісним кредитором, який відповідачем не спростований, загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 складає 27384,00 грн, з яких: 8000,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 18240,00 грн заборгованість за процентами та 1144,00 грн заборгованість за штрафом.
У свою чергу доказів належного виконання зобов`язання з повернення кредитних коштів та сплати процентів, відповідачем суду не надано, розрахунок заборгованості не спростовано.
Суд зауважує, що нарахування відсотків за кредитним договором № 674218 від 22.03.2020 здійснювалось первісним кредитором відповідно до умов вказаного договору, зокрема п. 3.1, з якими відповідач погодився, підписуючи спірний кредитний договір, що спростовує твердження представника відповідача щодо нарахування відсотків після встановленого у договорі строку користування кредитом.
З урахуванням встановленого вище, суд вважає, що позивачем належними та допустимими доказами підтверджені факти: укладання 22.03.2020 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 договору № 674218 від 22.03.2020 про надання коштів на умовах споживчого кредиту у передбаченій законом формі, виконання кредитором умов договору щодо надання позичальнику кредитних коштів та невиконання останнім в повному обсязі зобов`язань з повернення цих коштів разом із нарахованими відповідно до умов договору відсотками за користування кредитними коштами, а також перехід прав вимоги за договором № 674218 від 22.03.2020 до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», що є підставами для задоволення позовних вимог.
При цьому відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022, а також п. 18 Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Верховний Суд у своїй постанові від 31.01.2024 у справі № 183/7850/22 зазначив тлумачення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання).
Такі наслідки полягають у тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч. 2 ст. 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.
24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, Указом Президента України № 64/2022 на території України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався і діє дотепер.
Отже суд вважає, що нарахування штрафу за кредитним договором № 674218 від 22.03.2020 у розмірі 1144,00 грн є неправомірним, а відтак у задоволенні позовних вимог у цій частині слід відмовити, а позов ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.
Щодо заявленої вимоги про відшкодування понесених судових, суд зазначає таке.
Судові витрати по справі підлягають розподілу відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.
Згідно зі ст. 133 ЦПК Укр аїни судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (постанова Верховного Суду від 04 червня 2021 року по справі № 380/887/20).
Такі самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Зокрема згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04).
Крім того у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
У позовній заяві представник позивача просить стягнути з відповідача понесені витрати на правову допомогу в розмірі 8000,00 грн та 2662,40 грн сплаченого судового збору за поданням даного позову.
На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивач надав суду такі документи: копію договору про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025, укладений між ТОВ «Кредит-Капітал» та Адвокатським об`єднанням «Апологет», копію акту № 1018 наданих послуг від 13.02.2026 разом з детальним описом наданих послуг до акту.
Так розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц.
Частиною 6 ст. 137 ЦПК України встановлено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Отже, враховуючи зазначене, а також обставини справи, співмірність винагороди за надані юридичні послуги зі складністю справи, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, а також критерії пропорційності та розумності,суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.
Згідно з частиною 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2551,17 грн.
Керуючись ст. 10, 18, 23, 76, 258, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за договором № 674218 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 22.03.2020 у розмірі 26240,00 грн, яка складається із: 8000,00 грн – заборгованість за тілом кредиту, 18240,00 грн – заборгованість за відсотками.
У задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованості за штрафом у розмірі 1144,00 грн – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» судовий збір у розмірі 2551,17 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення. 
Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, корпус 28, 4-й поверх ЄРДПОУ 35234236.
Відповідач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 . 
Повне судове рішення складено 14.09.2026.

Головуючий суддя І. В. Боброва