ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

15 липня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 340/15/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Божко Л.А. (доповідач),
суддів: Лукманової О.М., Дурасової Ю.В., 

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2025 року (суддя Петренко О.С.) в адміністративній справі №340/15/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,- 
ВСТАНОВИВ: 
ОСОБА_1 звернулася до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просила: 
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ПФУ в Донецькій області від 04.09.2024 №111950001909 щодо відмови їй в призначенні пенсії;
зобов`язати Головне управління ПФУ в Кіровоградській області:
- повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.08.2024 про призначення пенсії за віком;
- зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 , який дає право на призначення пенсії за віком, період роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 з 13.01.1984 по 16.01.1989.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що рішенням відповідача позивачу протиправно відмовлено у призначені пенсії.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2025 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ПФУ в Донецькій області від 04.09.2024 №111950001909 щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком. Зобов`язано Головне управління ПФУ в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.08.2024 про призначення пенсії за віком. Зарахувано до страхового стажу ОСОБА_1 , який дає право на призначення пенсії за віком, період роботи з 13.01.1984 по 16.01.1989, згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 . В задоволені вимог спрямованих до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що позивачу відмовлено у призначені пенсії через відсутній достатній страховий стаж. До страхового стажу не зарахований період роботи з 13.01.1984 по 16.01.1989, оскільки наявне виправлення в даті звільнення та даті наказу про звільнення. 
У відзиві на апеляційну скаргу позивач просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, зазначаючи що доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції. 
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.
Встановлені обставини справи свідчать про те, що 27.08.2024 року, в зв`язку з досягненням 60-річного віку, звернулася до відповідача-2 з заявою про призначення пенсії за віком.
04.09.2024 за принципом екстериторіальності Головним управління Пенсійного фонду України в Донецькій області розглянуто заяву та додані до неї документи та прийнято рішення № 111950001909 про відмову у призначенні пенсії.
Листом відповідача-2 від 20.09.2024 року позивачу повідомлено про рішення від 04.09.2024 №111950001909, яким відмовлено в призначені пенсії за віком.
У рішенні зазначено, що: "Вік заявниці 60 років. Необхідний страховий стаж, згідно з ст. 26 Закону №1058 становить 31 рік. Страховий стаж особи становить 28 років 09 місяців 25 днів. Результати розгляду документів, доданих до заяви: За доданими документами до страхового стажу не враховано: період роботи з 13.01.1984 по 16.01.1989 згідно трудової книжки від 02.08.1982 НОМЕР_2 – в зв`язку з наявністю виправлень в даті звільнення та даті наказу про звільнення".
Відмова мотивована тим, що за результатом розгляду поданих документів встановлено, що страховий стаж становить 28 років 09 місяців 25 днів та є недостатнім для призначення пенсії.
Позивач, не погодившись з вказаним рішенням, оскаржила його до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає наступне. 
Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Відповідно пункту 1.1 Інструкції №58 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
При цьому, як передбачено пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України №301 від 27.04.1993 «Про трудові книжки працівників», заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства, установи, організації в присутності працівника, а відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.
Відповідно до пункту 1 Інструкції №58 про порядок ведення трудових книжок працівників, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників підприємств, установ і організацій (надалі підприємств) усіх форм власності, які пропрацювали на них понад 5 днів, включаючи осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, що вони підлягають державному соціальному страхуванню.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №301 від 27.04.1993 «Про трудові книжки працівників», відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.
Згідно з пунктом 2.6 Інструкції №58 від 29.07.1993, у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.
Таким чином, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.
З аналізу вказаних нормативно-правових актів випливає, що законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, тому її неналежне ведення не може позбавити позивача права на включення спірного періоду роботи до його страхового стажу і на отримання пенсії з врахуванням такого періоду.
Посилання відповідача, як підставу відмови у задоволені позову, на порушення вимог законодавства в частині заповнення трудової книжки не може бути підставою для відмови у зарахуванні спірного періоду.
Суд наголошує, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Вказані відповідачем обставини, не можу бути підставою для виключення спірного періоду роботи з трудового стажу позивача, оскільки працівник не може відповідати за неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства (установи) не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.
Верховний Суд неодноразово наголошував, що працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці.
Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 11.05.2022 у справі №120/1089/19-а.
Також, слід врахувати правову позицію, викладену Верховний Судом у постановах від 30.09.2019 у справі №638/18467/15-а та від 19.12.2019 у справі №307/541/17, згідно якої підставою для призначення пенсії за віком є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи, а не правильність записів у трудовій книжці. Формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.
Колегія суддів наголошує, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення його трудової книжки та бухгалтерських документів на підприємстві, тому неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.
Як слідує з матеріалів справи, згідно записів трудової книжки позивача остання з 13.01.1984 по 16.01.1989 працювала в Кінотеатрі “Мир” м. Красноармійська та звільнена за власним бажанням. 
В даному випадку всі записи про роботу позивача зроблені в хронологічному порядку.
З огляду на вищенаведене позовні вимоги про зарахування такого періоду роботи до страхового стажу підлягають задоволенню. 
Ураховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим підстав для його скасування не існує.
На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст. ст. 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, - 

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області - залишити без задоволення.
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2025 року - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя Л.А. Божко 

суддя О.М. Лукманова 

суддя Ю. В. Дурасова