Справа № 522/24880/25-Е
Провадження 2/522/3216/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 вересня 2026 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді – Федчишеної Т. Ю.,
за участі секретаря судового засідання – Юрченка В. Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Наш Дом» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фірма «Наш Дом» звернулося до суду з позовом до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 є власником квартири, загальною площею 182 кв.м за адресою: АДРЕСА_1  та є споживачем житлово-комунальних послуг, що надаються ТОВ «Фірма «Наш Дом». Між сторонами 11.08.2015 укладено договори: про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території №3/173; про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення №3/173; про користування електричною енергією №3/173. Станом на дату подання заяви у відповідача за період з лютого 2024 року по вересень 2025 року утворилася заборгованість на загальну суму 54 963,75 грн. 
На підставі наведеного, позивач просить стягнути із ОСОБА_1 на свою користь 54 963,75 грн - заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг, а також сплачений судовий збір.
Сторони у судове засідання не з`явилися.
Відповідач ОСОБА_1 про розгляд справи повідомлявся у порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України, відзиву на позовну заяву від нього до суду не надходило.
Отже, оскільки відповідач у встановлений судом строк не подав до суду відзив на позовну заяву, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою ч. 8 ст. 178 ЦПК України.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Згідно з ч. 4 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
У зв`язку з цим, датою ухвалення цього судового рішення є 03.09.2026.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив таке. 
Згідно з актом приймання-передачі житлового комплексу з балансу на баланс від 06.08.2015, житловий комплекс з вбудованими приміщеннями громадського призначення (третя секція третій пусковий комплекс) за адресою: АДРЕСА_2 , передано з балансу СТ ЖБК «Будова-Жилбуд» на баланс ТОВ «Фірма «Наш Дом».
Основним видом діяльності ТОВ «Фірма «Наш Дом», згідно відомостей зазначених у Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, є КВЕД 81.10 «Комплексне обслуговування об`єктів», що передбачає діяльність з надання житлово-комунальних послуг.
11.08.2015 між ТОВ «Фірма «Наш Дом» та ОСОБА_1 укладено наступні договори: договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території №3/173; договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення № 3/173; договір про користування електричною енергією № 3/173.
На ім`я ОСОБА_1  на квартиру АДРЕСА_3 було відкрито особовий рахунок НОМЕР_1 .
Відповідно до ч. 1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до положень ст. 162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами.
Приписами п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що споживач, серед іншого, зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги в строки, встановлені договором або законом.
Згідно зі ст. 68 ЖК України, плата за комунальні послуги у жилому приміщенні, що належить громадянинові, береться, крім квартирної плати, за затвердженими у встановленому порядку тарифами, у строки, визначені угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги.
Позивач, звертаючись до суду з даним позовом, зазначає, що споживачем за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 відповідно до відкритого особового рахунку № НОМЕР_1 , який є власником указаної квартири.
Водночас, з відповіді з ВОМІРМП УПРЕ ГУ ДМС в Одеській області слідує, що ОСОБА_1 зареєстрованим/знятим з реєстрації не значиться.
Отже, ОСОБА_1 не зареєстрований за адресою, за якою надавалися житлово-комунальні послуги.
Також відповідно до відповіді на запит суду з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відсутні відомості про реєстрацію на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) нерухомого майна.
При цьому, укладення у 2015 році договорів на надання послуг та відкриття особового рахунку на ім`я ОСОБА_1 без підтвердження відповідними доказами належності цього майна на праві власності або користування цій особі, не свідчить, що право вимоги є підтвердженим.
Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відтак позивачем не доведено, що ОСОБА_1 є особою, яка повинна відповідати за даним позовом, та право вимоги до нього позивачем не підтверджено.
Ураховуючи принципи змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства суд не збирає докази за власною ініціативою та ухвалює рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України).
Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити за недоведеністю.
Керуючись ст. ст. ст. 7, 10, 13, 76, 81, 133-141, 244-245, 259, 263-265, 354-355 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:
У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Наш Дом» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити. 
Рішення суду може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІРМА «НАШ ДОМ», код ЄДРПОУ: 37420983, адреса: м. Одеса, вул. Велика Арнаутська, 39;
Відповідач:  ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .
Суддя Тетяна ФЕДЧИШЕНА

03.09.26