єдиний унікальний номер справи 546/972/22
номер провадження 2/546/10/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2026 року м. Решетилівка

Решетилівський районний суд Полтавської області в складі головуючого судді Зіненка Ю.В., за участі секретаря судового засідання Гудзенко С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання,

встановив:

У грудні 2022 року до суду звернулася ОСОБА_1 з вищезазначеним позовом, вимоги якого обґрунтовані тим, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На даний час ОСОБА_3 навчається на 1 курсі в Державному навчальному закладі «Полтавський центр професійно-технічної освіти» на бюджетній основі та денній формі навчання. Відповідач проживає окремо від позивачки та їх сина, який проживає з позивачкою та перебуває на її повному утриманні. У зв`язку з досягненням ОСОБА_3 повноліття відповідач перестав сплачувати аліменти та матеріальну допомогу на утримання сина не надавав. ОСОБА_2 не сплачує аліменти на користь інших осіб, інших дітей та осіб на утриманні не має. Позивачка ОСОБА_1 не в змозі самостійно утримувати сина, оскільки отримує мінімальну заробітну плату та інших доходів не має. 
Посилаючись на вищезазначені обставини, позивачка звернулася до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, в розмірі 1/4 частки усіх видів його доходу щомісячно на період навчання з дати подання позову та до досягнення ним двадцятитрирічного віку за умови, що він буде продовжувати навчання.

Ухвалою судді від 20 грудня 2022 року у справі відкрите спрощене позовне провадження та призначене судове засідання, яке неодноразово було відкладене. Останнього разу розгляд справи було призначено на 03 березня 2023 року.
03 березня 2023 року ухвалою суду постановлено зупинити провадження у справі до припинення перебування відповідача  ОСОБА_2  у складі Збройних Сил України, які переведені на воєнний стан.
08 травня 2026 року ухвалою суду поновлене провадження у справі та призначене судове засідання на 14 липня 2026 року. За клопотанням відповідача судове засідання було відкладено на 19 серпня 2026 року.

У судове засідання 19 серпня 2026 рокуучасники судового процесу не з`явилися, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином (а.с. 94, 96, 98).
До позовної заяви ОСОБА_1 додала заяву, у якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує (а. с. 18).
Відзиву, заяв чи клопотань до суду від відповідача не надходило.
У зв`язку з вищевикладеним суд вирішив проводити судове засідання, враховуючи положення частини другої статті 247 ЦПК України.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом встановлено, що 10 липня 1993 року між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с. 12).
Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 сторони є батьками третьої особи – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5).
Відповідно до копії витягу з Реєстру територіальної громади № 2022/000926671 та копії довідки про реєстрацію місця проживання від 03 листопада 2021 року позивачка ОСОБА_1 та третя особа ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 8, 10).
Згідно з копією довідки, виданої 12 вересня 2022 року ДНЗ «Полтавський центр професійно-технічної освіти», ОСОБА_3 навчається на денній формі навчання вказаного навчального закладу. Термін навчання – 30 червня 2023 року (а.с. 14).
Відповідно до копії судового наказу, виданого 08 квітня 2019 року Решетилівським районним судом Полтавської області, стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 (а.с. 15).

Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд

Згідно зі статтею 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано.
Відповідно до частини першої статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.
Згідно з положеннями частини другої статті 199 СК України право на утримання припиняється у разі припинення навчання.
Нормами статті 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися, після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Судом встановлено, що повнолітній син, який продовжував навчання терміном до 30 червня 2023 року, проживав разом з матір`ю та самостійного доходу не мав, оскільки навчався на денній формі навчання у ДНЗ «Полтавський центр професійно-технічної освіти» та відповідно потребував матеріальної допомоги.
У свою чергу відповідач ОСОБА_2 , який був звільнений з військової служби 18.03.2023 та на момент навчання сина отримував відповідне грошове забезпечення військовослужбовця, таку допомогу дитині, яка продовжує навчання мав змогу надавати. Зворотного відповідачем доведено не було.
Також судом не було встановлено, що на момент звернення до суду з позовом та даний час з відповідача стягуються аліменти на користь інших осіб. Відповідач не надав суду жодних доказів чи пояснень з метою спростування обставин, викладених в позовній заяві.
Також суду не було надано доказів, що після завершення навчання у ДНЗ «Полтавський центр професійно-технічної освіти» – 30 червня 2023 року ОСОБА_3 продовжував навчання.
У постанові Верховного Суду від 21.03.2018 у справі № 308/2268/16-ц сформульовано позицію, що СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітнім сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх дитина.

Судом встановлено, що на момент надходження до суду даного позову (09 грудня 2022 року) між сторонами існував спір, оскільки спільна дитина сторін – ОСОБА_3 продовжував навчання терміном до 30 червня 2023 року.
Однак на момент ухвалення судом рішення по суті ОСОБА_3 завершив навчання у зв`язку з чим суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.
Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми (пункт 2 частини першої статті 255 ЦПК України) дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні).
Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо.
Таким чином, сам по собі факт досягнення дітьми повноліття до ухвалення судом першої інстанції судового рішення по суті спору не може свідчити про те, що між сторонами був відсутній спір щодо розміру стягуваних на їх користь аліментів на час звернення позивача до суду із цим позовом.
У такому випадку необхідно з`ясувати чи у зв`язку із цим між сторонами не залишилося неврегульованих питань, та розглянути по суті заявлені позовні вимоги, а у випадку їх необґрунтованості - відмовити у їх задоволенні через безпідставність чи недоведеність згідно із вимогами ЦПК України.
Відповідно до статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (стаття 51 Конституції України).
Право на повагу до приватного і сімейного життя, закріплене зокрема у статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до статті 8 СК України якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин.
Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист (частини восьма, дев`ята, десята статті 7 СК України).
До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у справі № 522/3680/22 (постанова від 15 листопада 2023 року).
Оскільки на час звернення позивачки до суду із даним позовом між сторонами існував спір дану справу необхідно розглянути по суті заявлених позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 191 СК Україниаліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Тому, враховуючи вищезазначене, суд вбачає підстави для стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання повнолітньої дитини, яка продовжувала навчання з моменту звернення до суду з позовом – 09 грудня 2022 року та до припинення ним навчання – 30 червня 2023 року.
Частиною першою статті 430 ЦПК України передбачено, що суд допускає стягнення аліментів у межах суми за один місяць до негайного виконання.
З урахуванням викладеного вище позовні вимоги слід задовольнити.

Щодо судових витрат

Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно зчастиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» установлено, що з 01 січня 2025 року прожитковий мінімум для працездатних осіб у місячному розмірі складає 2481,00 грн.
Таким чином, судовий збір за подання позовної заяви у 2022 році становив 992,40 грн (2481,00 грн х 0,4).
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів.
Тобто, позивачка ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору у даній справі.
Згідно з частиною шостою статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
З огляду на зазначене та у зв`язку із задоволенням позову судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача у справі ОСОБА_2 в розмірі 992,40 грн на користь держави.
На підставі викладеного, керуючись статтями12, 13, 141, 259, 263-265, 352, 354, 430 ЦПК України, суд

ухвалив: 

Позов  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, задовольнити.
Стягнути з  ОСОБА_2  на користь  ОСОБА_1 аліменти на утримання  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки всіх видів його доходу щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,починаючи з 09 грудня 2022 року та до закінчення навчання – 30 червня 2023 року.
Стягнути з  ОСОБА_2  на користь держави судовий збір в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок (Реквізити для зарахування коштів до державного бюджету: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код ЄДРПОУ 37993783, код класифікації доходів бюджету 22030106, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача 899998, рахунок отримувача UA908999980313111256000026001).
Рішення підлягає негайному виконанню в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 

Відомості про учасників справи:

Позивачка –  ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_3 .
Відповідач –  ОСОБА_2 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_4 .
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_5 .

Суддя Ю.В. Зіненко