Справа № 726/1166/26 
Провадження № 2/727/2111/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 липня 2026 року Шевченківський районний суд м. Чернівці у складі:
головуючого судді Чебан В.М.
при секретарі Миронюк Р.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Чернівці цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс», в інтересах якого діє його представник – адвокат Ушакевич Марина Петрівна, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, –

В С Т А Н О В И В:
Позивач ТОВ «Кредитсервіс», в інтересах якого діє його представник – адвокат Ушакевич М.П., звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 24.04.2024 року між ТОВ «Кредитсервіс» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір №240424-002, відповідно до умов якого кредитодавець зобов`язався надати відповідачці кредитні кошти, а відповідачка зобов`язалася повернути отриманий кредит та сплатити проценти за користування ним у порядку і строки, визначені договором.
Представник позивача зазначає, що вказаний кредитний договір був укладений в електронній формі шляхом використання відповідачкою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «L44077».
Стверджує, відповідно до умов Кредитного договору загальна сума кредиту була визначена у розмірі 34090,91 грн., із яких на банківський рахунок відповідачки підлягали перерахуванню кредитні кошти у розмірі 30000,00 грн, а різниця у розмірі 4090,91 грн. визначалася як одноразова комісія за видачу кредиту.
Вказує, що на виконання умов вказаного договору позивач ТОВ «Кредитсервіс» 24.04.2024 року перерахували на зазначений відповідачкою банківський рахунок грошові кошти у розмірі 30000,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №648 від 24.04.2024 року.
Стверджує, що відповідачка належним чином взяті на себе зобов`язання не виконала, платежі у визначених договором розмірі та строки не здійснила, унаслідок чого утворилася заборгованість.
Вказує, що згідно з наданими позивачем випискою з особового рахунку та розрахунком заборгованості за Кредитним договором №240424-002 від 24.04.2024 року, станом на 14.01.2026 року заборгованість відповідачки становить 62420,93 грн., з яких: 30281,20 грн. – прострочена заборгованість за сумою кредиту та 32139,73 грн. – прострочена заборгованість за процентами.
На підставі викладеного, позивач ТОВ «Кредитсервіс», в інтересах якого діє його представник – адвокат Ушакевич М.П., просить суд стягнути з відповідачки ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «Кредитсервіс» заборгованість за Кредитним договором №240424-002 від 24.04.2024 року у загальному розмірі 62420,93 грн., а також понесені позивачем судові витрати, які складаються зі сплаченого судового збору в розмірі 2662,40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 20 квітня 2026 року було відкрито спрощене провадження у справі №726/1166/26 за позовом ТОВ «Кредитсервіс», в інтересах якого діє його представник – адвокат Ушакевич М.П., до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором; призначено судове засідання на 05 травня 2026 року.
В судове засідання представник позивача ТОВ «Кредитсервіс» не з`явився, хоча повідомлявся судом належним чином про дату, час та місце розгляду справи в суді. Клопотань про відкладення судового засідання по справі від них до суду не надходило. У зв`язку із вищевикладеним суд вважає можливим розглянути зазначену цивільну справу у їх відсутності.
Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, однак згідно спрямованої до суду відповідачкою заявою остання просила суд розглянути вищевказану цивільну справу у її відсутність, а також просила суд врахувати її спрямований до суду відзив на позов.
При цьому, згідно спрямованого до суду вищевказаного відзиву на позов відповідачка ОСОБА_1 визнала частково позов ТОВ «Кредитсервіс».
Стверджує, що не заперечує факту укладення кредитного договору та отримання кредитних коштів і визнає свій обов`язок щодо повернення фактично отриманої суми кредиту, однак, вважає, що визначений позивачем розмір заборгованості в частині нарахованих процентів, штрафних санкцій та інших додаткових платежів є надмірним і неспівмірним із розміром фактично отриманих нею коштів. 
Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги ТОВ «Кредитсервіс» про стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими частково та підлягають частковому задоволенню, виходячи з такого.
Так, судом встановлено, що 24.04.2024 року між ТОВ «Кредитсервіс» та відповідачкою ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір №240424-002 (а.с.13-17), відповідно до умов якого загальна сума кредиту становила 34090,91 грн., із яких 30000,00 грн. підлягали перерахуванню на банківський рахунок відповідачки, а 4090,91 грн. становила одноразова комісія за видачу кредиту; строк кредитування складав 365 календарних днів із кінцевою датою повернення кредиту 24.04.2025 року; погашення заборгованості підлягало здійсненню шляхом внесення 12 щомісячних платежів відповідно до погодженого сторонами графіка (а.с.40 зворот) зі сплатою процентів за стандартною процентною ставкою у розмірі 0,58 відсотка за кожен день користування кредитом або за пільговою процентною ставкою у розмірі 0,19 відсотка за кожен день користування кредитом за умови дотримання відповідачкою передбачених договором акційних умов.
Зазначені умови кредитування також відображені у Паспорті споживчого кредиту за програмою «МАКСІКРЕДИТ» (а.с.40 зворот) та Публічній пропозиції (оферті) ТОВ «Кредитсервіс» (а.с.40-42).
При цьому, вищевказаний Кредитний договір був підписаний відповідачкою ОСОБА_1 її електронним підписом у формі одноразового ідентифікатора «L44077», використаного 24.04.2024 року, що підтверджується довідкою ТОВ «Кредитсервіс» про укладення договору (а.с.43). 
На виконання умов вищевказаного Договору позивачем 24.04.2024 року було перераховано на зазначений відповідачкою банківський рахунок кредитні кошти у розмірі 30000,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №648 від 24.04.2024 року (а.с.44). 
Таким чином, позивач ТОВ «Кредитсервіс» належним чином виконав взяті на себе зобов`язання за Кредитним договором №240424-002 від 24.04.2024 року.
Разом із тим, із виписки з особового рахунку (а.с.42) та розрахунку заборгованості (а.с.44) вбачається, що відповідачка лише частково виконала своє зобов`язання за вищевказаним Кредитним договором, зокрема здійснила часткові платежі на загальну суму 25863,35 грн., з яких позивачем 3809,71 грн. було зараховано у рахунок погашення суми кредиту, а 22053,64 грн. – у рахунок погашення процентів за користування кредитними коштами. 
Згідно з наданим позивачем вищевказаним розрахунком (а.с.44), станом на 14.01.2026 року заборгованість відповідачки за вищезазначеним Кредитним договором №240424-002 від 24.04.2024 року становить 62420,93 грн., з яких: 30281,20 грн. – заборгованість за сумою кредиту та 32139,73 грн. – заборгованість за процентами. 
Частинами 1, 2 статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). 
Відповідно до частини 2 статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). 
Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). 
Відповідно до статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. 
Згідно зі статтями 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов договору не допускається.
Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що позивачем належними та допустимими доказами підтверджено факт укладення між сторонами вищевказаного Кредитного договору №240424-002 від 24.04.2024 року, надання відповідачці кредитних коштів у розмірі 30000,00 грн., а також неналежне виконання останньою взятих на себе зобов`язань щодо своєчасного повернення кредиту та сплати процентів за користування ним.
Разом із тим, суд не погоджується із визначеним позивачем розміром заборгованості за вищевказаним кредитом у розмірі 62420,93 грн., з яких: 30281,20 грн. – прострочена заборгованість за сумою кредиту та 32139,73 грн. – прострочена заборгованість за процентами, виходячи з такого.
Так, відповідно до умов Кредитного договору №240424-002 від 24.04.2024 року загальна сума кредиту була визначена у розмірі 34090,91 грн., однак фактично на банківський рахунок відповідачки було перераховано лише 30000,00 грн., тоді як різниця між зазначеними сумами у розмірі 4090,91 грн. була визначена кредитодавцем як одноразова комісія за видачу кредиту та включена до загальної суми кредиту.
Водночас за змістом положень ЗУ «Про споживче кредитування» загальним розміром кредиту є сума коштів, які фактично надані або можуть бути надані споживачу, тоді як комісії та інші обов`язкові платежі належать до загальних витрат споживача за кредитом, а тому не можуть ототожнюватися із сумою фактично наданих кредитних коштів. 
Крім того, зі змісту вищевказаного Кредитного договору не вбачається, які саме окремі послуги надавалися позивачем відповідачці за сплату одноразової комісії у розмірі 4090,91 грн., їх обсяг, зміст та порядок надання.
При цьому, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що зазначена комісія була встановлена за надання відповідачці будь-яких самостійних послуг, відмінних від дій кредитодавця, безпосередньо пов`язаних з укладенням кредитного договору та видачею кредитних коштів.
За таких обставин суд приходить до висновку, що передбачена умовами Кредитного договору одноразова комісія за видачу кредиту у розмірі 4090,91 грн. фактично не пов`язана з наданням відповідачці окремої самостійної послуги, а тому не підлягає стягненню з останньої.
Зазначене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 10.01.2024 року у справі №727/5461/23. 
При цьому, із наданого позивачем вищевказаного розрахунку заборгованості (а.с.44) вбачається, що із загальної суми платежів, здійснених відповідачкою на виконання умов Кредитного договору, кошти у розмірі 3809,71 грн. були зараховані позивачем у рахунок погашення загальної суми кредиту, до складу якої була включена вищезазначена одноразова комісія у розмірі 4090,91 грн.
Таким чином, після врахування здійснених відповідачкою платежів непогашений залишок включеної позивачем до суми кредиту комісії становить 281,20 грн. (4090,91 – 3809,71).
При цьому, оскільки зазначена комісія не підлягає стягненню з відповідачки, визначений позивачем розмір заборгованості за сумою кредиту у розмірі 30281,20 грн. підлягає зменшенню на 281,20 грн., у зв`язку із чим, на переконання суду, обґрунтований розмір заборгованості відповідачки за тілом кредиту становить 30000,00 грн.
Водночас сплачені відповідачкою кошти у розмірі 3809,71 грн., які позивач зарахував у рахунок погашення загальної суми кредиту, до складу якої була включена одноразова комісія, підлягають зарахуванню в рахунок погашення процентів за користування кредитними коштами, у зв`язку із чим визначена позивачем заборгованість за процентами у розмірі 32139,73 грн. підлягає зменшенню на 3809,71 грн. та становить 28330,02 грн. (32139,73 грн. – 3809,71 грн.).
Таким чином, суд приходить до висновку, що загальний розмір заборгованості відповідачки ОСОБА_1 за Кредитним договором №240424-002 від 24.04.2024 року, який підлягає стягненню на користь позивача ТОВ «Кредитсервіс», становить 58330,02 грн., з яких: 30000,00 грн. – заборгованість за тілом кредиту та 28330,02 грн. – заборгованість за процентами за користування кредитними коштами.
При цьому, посилання відповідачки на надмірність та неспівмірність нарахованих процентів із розміром фактично отриманих кредитних коштів саме по собі не є підставою для звільнення її від обов`язку зі сплати процентів, оскільки розмір та порядок їх нарахування були погоджені сторонами при укладенні Кредитного договору, а доказів нарахування позивачем процентів поза межами погодженого сторонами строку кредитування матеріали справи не містять.
Крім того, із наданого позивачем розрахунку вбачається, що заборгованість за штрафами та пенею до стягнення не заявлена, а тому доводи відповідачки щодо необґрунтованості штрафних санкцій не стосуються предмета заявлених позовних вимог.
За наведених обставин доводи відповідачки, викладені у відзиві на позов, не спростовують обґрунтованості вимог позивача щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту та процентами у визначеному судом розмірі, а тому загальна сума заборгованості ОСОБА_1 за Кредитним договором №240424-002 від 24.04.2024 року, на переконання суду, становить 58330,02 грн., з яких: 30000,00 грн. – заборгованість за тілом кредиту та 28330,02 грн. – заборгованість за процентами за користування кредитними коштами.
Щодо стягнення з відповідачки ОСОБА_1 витрат на правову допомогу та судового збору, то суд зазначає наступне.
Так, згідно з п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються, зокрема, із витрат пов`язаних з розглядом справи. Витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно із ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно положень частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
При цьому, у рішенні Конституційного Суду України від 30.09.2009 року №23-рп/2009 щодо офіційного тлумачення статті 59 Конституції України, яка гарантує право на професійну правничу допомогу, зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.
Разом з тим, у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірність у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Верховний Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Судом встановлено, що між позивачем ТОВ «Кредитсервіс» та АО «Правовий діалог» було укладено Договір про надання правової допомоги №25-01/2023 від 25.01.2023 року, відповідно до умов якого останнє зобов`язалося надавати позивачу правову допомогу, зокрема щодо стягнення заборгованості з боржників за кредитними договорами (а.с.44-45).
Згідно з наданим представником позивача Актом приймання-передачі справ на надання правової допомоги (а.с.46) вбачається, що АО «Правовий діалог» було передано справу про стягнення зі ОСОБА_1 заборгованості за Кредитним договором №240424-002 від 24.04.2024 року, а відповідно до умов Договору вартість правової допомоги з підготовки та направлення до суду однієї позовної заяви становить 7000,00 грн. (а.с.44-45).
Вказані обставини підтверджуються також спрямованим до суду представником позивача Актом №3 приймання-передачі наданої правової допомоги від 23.06.2025 року, відповідно до якого вартість наданої позивачу правової допомоги з підготовки та направлення позовної заяви до суду та представництва його інтересів у суді становить 7000,00 грн. (а.с.46)
Разом з тим, проаналізувавши вищевказані докази на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн., суд приходить до висновку, що заявлений позивачем розмір таких витрат є неспівмірним зі складністю даної справи, обсягом виконаних представником позивача робіт, часом, необхідним для їх виконання, а також не повністю відповідає критерію розумності та співмірності судових витрат.
При цьому, суд враховує, що дана справа не відноситься до категорії складних, не потребувала значного обсягу юридичної та технічної роботи, дослідження великої кількості доказів, формування нової правової позиції чи участі представника позивача у судових засіданнях. Предметом спору є стягнення заборгованості за кредитним договором, а сама позовна заява за своїм змістом є типовою та ґрунтується на стандартному наборі доказів, які використовуються позивачем у значній кількості аналогічних справ.
Крім того, суд враховує й те, що АО «Правовий діалог» вже неодноразово здійснювало представництво інтересів у справах про стягнення заборгованості за кредитними договорами, у тому числі й інтересів позивача ТОВ «Кредитсервіс», а тому підготовка процесуальних документів у даній справі не потребувала витрат часу та зусиль у тому обсязі, який відповідав би заявленому розміру витрат на правничу допомогу.
При цьому, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частиною третьою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу, або ж присудити такі витрати частково.
До аналогічного висновку прийшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 червня 2024 року по справі № 686/5757/23 (провадження № 14-50цс24).
За таких обставин, враховуючи характер спірних правовідносин, складність справи та обсяг фактично виконаних представником позивача робіт, суд, керуючись критеріями обґрунтованості та пропорційності, визначеними частиною третьою статті 141 ЦПК України, приходить до висновку, що заявлені позивачем витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн. не підлягають покладенню на відповідачку у повному обсязі, а обґрунтованим і пропорційним до предмета спору та обсягу наданої правничої допомоги є їх розмір у сумі 3000,00 грн.
При цьому, суд, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, зменшує зазначені витрати у розмірі 3000,00 грн. пропорційно задоволеним позовним вимогам.
Таким чином, витрати на правничу допомогу, що підлягають стягненню зі ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «Кредитсервіс», становлять 2790,00 грн. (3000,00 грн. х 0,93).
Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам у цілому, так і кожному доказу — групі однотипних доказів, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу — групи доказів.
Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини в аспекті оцінки аргументів учасників справи, сформованої в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» №4909/04, згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів із вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення — рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) №303-A, пункт 29.
Проаналізувавши вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Кредитсервіс», в інтересах якого діє його представник — адвокат Ушакевич М.П., до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором слід задовольнити частково.
Крім цього, зі ОСОБА_1 , на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, слід стягнути на користь позивача сплачений останнім при подачі позову до суду судовий збір у розмірі 2476,03 грн. (2662,40 грн. х 0,93), виходячи з розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.4, 12, 13, 76-83, 130, 131, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс», в інтересах якого діє його представник – адвокат Ушакевич Марина Петрівна, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з відповідачки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс», код ЄДРПОУ: 41125531, заборгованість за Кредитним договором №240424-002 від 24.04.2024 року у розмірі 58330,02 (п`ятдесят вісім тисяч триста тридцять) гривень (дві) копійки, з яких: 30000,00 (тридцять тисяч) гривень – заборгованість за тілом кредиту; 28330,02 грн. (двадцять вісім тисяч триста тридцять) гривень (дві) копійки – заборгованість за процентами.
Стягнути з відповідачки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс», код ЄДРПОУ: 41125531, понесені позивачем витрати з правової допомоги у розмірі 2476,03 (дві тисячі чотириста сімдесят шість) гривень (три) копійки.
Стягнути з відповідачки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс», код ЄДРПОУ: 41125531, сплачений при зверненні позивачем до суду з позовом судовий збір у розмірі 2790,00 (дві тисячі сімсот дев`яносто) гривень.
В іншій частині позовних вимог – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
З повним текстом рішення суду учасники справи можуть ознайомитись 17 липня 2026 року.

СУДДЯ: