ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
02068, м. Київ, вул. Кошиця, 5-А

справа № 753/21260/25
провадження № 2/753/5779/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 червня 2026 року Дарницький районний суд міста Києва в складі головуючого судді Каліушка Ф.А., розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» (далі по тексту - ТОВ «ФК «Ейс», позивач), в особі свого представника, звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , відповідач), який обґрунтовує тим, що між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем 31.08.2021 було укладено кредитний договір №821675286, відповідно до умов якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» надав відповідачу кредит в сумі 13 750 грн на строк 30 днів, 1,75% на день, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки.
28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон» було укладено договір факторингу №28/1118-01, у відповідності до умов якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» передає ТОВ «Таліон» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Таліон» приймає належні ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» права вимоги до боржників.
23.02.2024 між ТОВ «Таліон» та ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» було укладено договір факторингу №23/0224-01, у відповідності до умов якого ТОВ «Таліон» передає ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» приймає належні ТОВ «Таліон» права вимоги до боржників.
08.07.25025 між ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» було укладено договір факторингу №08/07/25-Е, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» передає ТОВ «ФК «Ейс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Ейс» приймає належні ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» права вимоги до боржників.
Внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов`язань по вказаному кредитному договору у останнього перед позивачем виникла заборгованість у розмірі 58 350,25 грн, яка складається з: 13 750 грн заборгованість по кредиту; 44 600,25 грн заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Просить стягнути з відповідача на користь позивача вказану заборгованість та судові витрати, які складаються з судового збору сумі 2 422,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7 000 грн.
01.11.2025 до суду надійшла відповідь з Єдиного державного демографічного реєстру про зареєстроване місце проживання відповідача як внутрішньо переміщеної особи.
Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 04.11.2025 позовну заяву залишено без руху. 
Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 09.12.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, витребувано у АТ «Сенс банк» інформацію чи емітувалась на ім`я ОСОБА_1 платіжна картка № НОМЕР_1 , чи було здійснено зарахування грошових коштів у сумі 13 750 грн на вказану платіжну картку за період з 31.08.2021 по 05.09.2021, у разі підтвердження зарахування коштів на вищевказаний картковий рахунок, надати первинні документи бухгалтерського обліку.
За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача як внутрішньо переміщеної особи, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , направлялась ухвала суду про відкриття провадження у справі. 
Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями.
Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи (ч. 6 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України).
За п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).
Отже, судом було здійснено усі передбачені ЦПК України дії щодо повідомлення відповідача про розгляд даної справи. Однак, відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд даної справи, не скористався своїм правом на подання до суду відзиву на позовну заяву, заперечень чи клопотань з процесуальних питань, а також не скористався своїм правом подання до суду заяви із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Від позивача також не надійшли заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.
Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у відповідності із ч. 5 ст. 279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами.
Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступного висновку.
31.08.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії №821675286, відповідно до умов якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» надав відповідачу кредит в сумі 13 750 грн на картковий рахунок № НОМЕР_1 на строк 30 днів. 
Згідно наданої АТ «Сенс Банк» відповіді на виконання ухвали, картковий рахунок № НОМЕР_2 відкрито на ім`я ОСОБА_1 , на вказаний рахунок 31.08.2021 надійшло 13 750 грн.
28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон» було укладено договір факторингу № 28/1118-01, у відповідності до умов якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» передає ТОВ «Таліон» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Таліон» приймає належні ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» права вимоги до боржників.
23.02.2024 між ТОВ «Таліон» та ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» було укладено договір факторингу № 23/0224-01, у відповідності до умов якого ТОВ «Таліон» передає ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» приймає належні ТОВ «Таліон» права вимоги до боржників.
08.07.25025 між ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» було укладено договір факторингу № 08/07/25-Е, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» передає ТОВ «ФК «Ейс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Ейс» приймає належні ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» права вимоги до боржників.
Всупереч умовам Кредитного договору, відповідач не виконав свого зобов`язання для погашення існуючої заборгованості.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Між первісним кредитором і відповідачем укладено кредитний договір.
Первісний кредитор взяті на себе зобов`язання з надання кредитних коштів виконав, тоді як відповідач прострочив їх повернення і сплату відсотків за користування ними.
Таким чином, у первісного кредитора виникло право вимоги до відповідача на суму прострочення.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги.
Новим кредитором відповідача у справі є позивач.
За змістом ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
ОСОБА_1 свої зобов`язання щодо сплати кредитних коштів не виконував, у зв`язку із чим за ним утворилась заборгованість, відтак суд дійшов висновку про те, що вимоги кредитора про стягнення суми заборгованості у розмірі 13 750 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.
Щодо вимоги позивача про стягнення 44 600,25 грн. заборгованості за відсотками.
Відповідно до розрахунку заборгованості, заборгованість відповідача за договором №821675286 від 31.08.2021 становить 58 350,25 грн., з яких: 13 750 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту; 44 600,25 грн. - сума заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами.
За змістом ст. 1048 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Такі висновки викладені, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року в справі № 310/11534/13-ц, в постанові Верховного Суду від 15 березня 2023 р по справі № 300/438/18.
Нарахування та стягнення процентів за користування позикою поза визначеними строками суперечить вказаним вимогам ЦК України та висновкам Верховного Суду.
Так, за умовами договору позики №821675286від 31.08.2021, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 , було передбачено надання позики в розмірі 13 750 грн. строком на 30 днів, тобто до 30.09.2021, з фіксованою процентною ставкою 1,75%.
Таким чином, ТОВ «ФК «Ейс» має право на стягнення процентів за користування кредитом за вказаним договором за 30 днів, тобто по 30.09.2021, що виходячи із установлених у договорі процентних ставок становить - 7 218,75 грн. (13750 грн. * 1,75%) * 30 днів.
Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме в частині стягнення 13 750 грн суми заборгованості за основною сумою боргу та 7 218,75 грн заборгованості за відсотками. 
Судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню сума судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимоги, а саме у розмірі 870,61 грн.
Щодо заявленої вимоги позивача про стягнення з відповідача понесені витрати на правову допомогу у розмірі 7 000 грн. суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
За змістом ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Згідно з правовою позицією, викладеною Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 27.06.2018 по справі № 826/1216/16, необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК).
У відповідності до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Суд зауважує, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
З урахуванням критеріїв співмірності складності справи та обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, виходячи з конкретних обставин даної справи, беручи до уваги, що дана справа не є унікальною та не потребувала значного часу для вивчення та підготовки позовної заяви, суд вважає, що зазначені представником позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 7 000 грн. є завищеними та не достатньо обґрунтованими.
Таким чином, суд вважає, що з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Ейс» підлягають стягненню витрати на правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн.
На підставі викладеного та керуючись стст. 3, 11, 13, 15, 16, 525, 526, 530, 549, 614, 625, 629, 1049, 1054 ЦК України, стст. 141, 274-279, 263-265, 352, 354-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:
Позовні вимоги Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» (код ЄДРПОУ 42986956) заборгованість за договором №821675286 від 31.08.2021 у розмірі 20 968,75 грн, витрати по сплаті судового збору у розмірі 870,61 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000 грн.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ:           Федір КАЛІУШКО