ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

18 серпня 2026 року | м.Суми

Справа №577/940/25 
Номер провадження 22-ц/816/389/26

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),
суддів - Собини О. І. , Худика А. М. 
за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М., 
сторони:
позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС»,
відповідач – ОСОБА_1 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 23 квітня 2025 року, ухваленого в м. Конотоп у складі судді Логіна Є.В.,

в с т а н о в и в :

18 лютого 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» (далі - ТОВ ФК «ЕЙС») звернулось з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 250814741 від 16 червня 2023 року в розмірі 100865,94 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 16 червня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (далі – ТОВ «Манівео») та ОСОБА_1 укладений електронний кредитний договір № 250814741, за умовами якого відповідач отримав 21700 грн кредиту на банківську картку № НОМЕР_1 строком на 30 днів та зобов`язався сплатити проценти за користування кредитом. 28 листопада 2018 року ТОВ «Манівео» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» (далі - ТОВ «Таліон Плюс») за договором факторингу № 28/1118-01 право вимоги до відповідача за кредитним договором на суму 47839,82 грн. 27 травня 2024 року ТОВ «Таліон Плюс» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» (далі – ТОВ ФК «Онлайн Фінанс») за договором факторингу № 27/0524-01 право грошової вимоги до ОСОБА_1 у сумі 100865,94 грн. 26 грудня 2024 року ТОВ ФК «Онлайн Фінанс» відступило позивачу за договором факторингу № 26/12/Е право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором у сумі 100865,94 грн. Оскільки відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував просить стягнути заборгованість в сумі 100865,94 грн, яка складається з 21700 грн боргу по кредиту та 79165,94 грн боргу по відсоткам за користування кредитом.
Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 23 квітня 2025 року в задоволенні позову відмовлено.
ТОВ ФК «ЕЙС» подало апеляційну скаргу на вказане рішення суду, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову. Доводи скарги зводяться до того, що витяг з реєстру права вимоги оформлений належним чином та підтверджує набуття позивачем відповідного права вимоги до відповідача. Також суду надане платіжне доручення, яке підтверджує здійснення оплати за договором факторингу, а факт оплати за договором не пов`язаний з виникненням права вимоги. Саме з моменту підписання сторонами реєстру вимог до боржників набувається відповідне право вимоги.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню.
Судом першої інстанції правильно встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 16 червня 2023 року між ТОВ «Манівео» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 250814741 у формі електронного документу з використанням електронного підпису, за умовами якого відповідач отримав 21700 грн кредиту на банківську картку № НОМЕР_1 строком на 30 днів з дисконтною процентною ставкою: 3,65%-766,50 %, індивідуальною процентною ставкою: 383,25-766,50 %, базовою процентною ставкою – 766,50%, після закінчення дисконтного періоду – 1087,70 %, а також зобов`язався повернути суму кредиту у день закінчення строку кредитування та сплатити проценти від суми кредиту.
Договір підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Факт укладення кредитного договору та отримання кредитних коштів від ТОВ «Манівео» відповідачем в суді першої інстанції визнано, а тому обставини укладення кредитного договору з первісним кредитором, його умови та складові угоди не є предметом доказування у цій справі з огляду на вимоги ч. 1 ст. 82 ЦПК України.
28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» укладений договір факторингу № 28/1118-01 на строк дії до 28 листопада 2019 року. 28 листопада 2019 року сторони уклали додаткову угоду № 19, якою строк дії договору продовжили до 31 грудня 2020 року, 31 грудня 2020 року додатковою угодою № 26 продовжили строк дії договору до 31 грудня 2021 року, 31 грудня 2021 року додатковою угодою № 27 продовжили строк дії договору до 31 грудня 2022 року, 31 грудня 2022 року додатковою угодою № 31 продовжили строк дії договору до 31 грудня 2023 року, а 31 грудня 2023 року додатковою угодою № 32 продовжили строк дії договору до 31 грудня 2024 року.
Витягом з реєстру прав вимоги № 245 від 22 серпня 2023 року до договору факторингу 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року підтверджується, що ТОВ «Таліон Плюс» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 на суму 47839,82 грн.
27 травня 2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ ФК «Онлайн Фінанс» укладений договір факторингу № 27/0524-01 строком дії до 31 грудня 2024 року. Витягом з реєстру прав вимоги № 1 від 27 травня 2024 року підтверджується, що ТОВ ФК «Онлайн Фінанс» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 на суму 100865,94 грн.
26 грудня 2024 року ТОВ ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ ФК «ЕЙС» уклали договір факторингу № 26/12/Е за умовами якого позивач набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Реєстром боржників за договором факторингу підтверджується, що ТОВ ФК «ЕЙС» набуло право вимоги до ОСОБА_1 на суму 100865,94 грн.
Згідно з випискою по особовому рахунку за кредитним договором № 250814741 заборгованість ОСОБА_1 становить 100865,94 грн та складається з простроченого боргу по кредиту в розмірі 21700 грн та простроченого боргу по процентам в розмірі 79165,94 грн.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що для підтвердження факту відступлення права вимоги фінансова компанія, як заінтересована сторона, повинна надати докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі, зокрема належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. Проте, позивач належно оформлений реєстр прав вимог, яким би підтверджувалося набуття ТОВ ФК «Онлайн Фінанс» права вимоги за договором укладеним між ТОВ «Манівео» та ОСОБА_1 , від ТОВ «Таліон Плюс», не надав. У реєстрі прав вимог (зворот а.с. 46) не зазначено боржників, до яких клієнт відступає фактору право вимоги на умовах договору факторингу, а реєстр прав вимоги № 1 від 27 травня 2024 року не підписаний уповноваженими особами ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Онлайн Фінанс» (зворот а.с. 47, а.с. 48). Наданий ТОВ ФК «ЕЙС» реєстр прав вимоги до договору факторингу № 27/0524-01 від 27 травня 2024 року, який укладений між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ ФК «Онланй Фінанс», суд вважав неналежним доказом відступлення права вимоги. Аналогічно, до договору факторингу № 26/12/Е, укладеного 26 грудня 2024 року між ТОВ ФК «Олайн Фінанс» та ТОВ ФК «ЕЙС», позивачем не долучено реєстр прав вимог, підписаного уповноваженими особами сторін (а.с. 53, зворот а.с. 53). Крім того, за відступлення права вимоги ТОВ «Таліон Плюс» повинно було сплатити ТОВ «Манівео» суму фінансування, доказів на підтвердження сплати якої за отримання права вимоги до ОСОБА_1 матеріали справи не містять. За вказаних обставин суд вважав, що позивач не довів перехід права грошової вимоги до відповідача від первісного кредитора - ТОВ «Манівео» до ТОВ «Таліон Плюс», як і не довів перехід права вимоги від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ ФК «Онлайн Фінанс» та від ТОВ ФК «Онлайн Фінанс» до ТОВ ФК «ЕЙС», а тому відмовив у задоволенні позову.
Колегія суддів апеляційного суду з таким висновком місцевого суду погодитись не може з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (ч. 1 ст. 510 ЦК України).
Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.
Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).
Первісний кредитор – ТОВ «Манівео» 28 листопада 2018 року продало, а ТОВ «Таліон Плюс» придбало права вимоги до боржників. Право вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором від 16 червня 2023 року № 250814741 ТОВ «Таліон Плюс» набуло, підписавши з первісним кредитором витяг з реєстру прав вимог № 245 від 22 серпня 2023 року до договору факторингу від 28 листопада 2018 року № 28/1118-01, на суму 47839,82 грн.
Відсутність доказів на підтвердження оплати за договорами факторингу не спростовують факт набуття позивачем права вимоги до боржника за кредитним договором.
Матеріали справи містять докази укладення кредитного договору, який підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором, тобто погоджено умови отримання кредитних коштів та відповідальність за порушення погоджених умов, а також підтвердження отримання ним кредитних коштів. Кредитний договір діяв у межах строку, на який укладався (30 днів), у судовому порядку не оскаржувався, борг відповідачем не погашено.
Також матеріали справи містять витяги з реєстрів, якими підтверджується набуття новими кредиторами прав вимог до відповідача.
Відтак, є помилковими висновки місцевого суду про недоведення факту відступлення права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором від ТОВ «Манівео» до ТОВ «Таліон Плюс», ТОВ ФК «Онлайн Фінанс», а також подальший перехід права вимоги за кредитним договором до позивача.
Згідно зі статями 512, 514 ЦК України первісний кредитор має право відступити свої права вимоги новому кредитору лише в тому обсязі, які існували у первісного кредитора. При цьому, право вимоги має бути дійсним та існуючим станом на момент такого відступлення. Майбутня вимога (вимога, що може виникнути в майбутньому) не може бути предметом договору про відступлення права вимоги. Отже, згідно з нормами чинного законодавства відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав.
Строк дії договорів факторингу, які укладались первісним і наступними кредиторами неодноразово продовжувались, що мало наслідком збільшення боргу. Водночас, матеріали справи не містять доказів пролонгації строку дії укладеного між ТОВ «Манівео» та ОСОБА_1 кредитного договору.
Згідно з п.п. 3.3 п. 3 кредитного договору від 16 червня 2023 року № 250814741 для здійснення першої пролонгації дисконтного періоду позичальнику необхідно сплатити всі нараховані за перші 30 днів дисконтного періоду проценти у розмірі 2213,40 грн.
З розрахунку заборгованості за кредитним договором (а.с. 55-56) вбачається, що ТОВ «Манівео» продовжувало нарахування процентів за користування кредитом до 22 серпня 2023 року, тобто понад 30 днів строку дії договору незважаючи на те, що ОСОБА_1 не сплатив 2213,40 грн борг по процентам за перші 30 днів користування кредитом, що є обов`язковою умовою для пролонгації договору і права кредитора, а також нових кредиторів продовжувати нараховувати проценти за користування кредитом. Відповідно, у розрахунку заборгованості ТОВ «Таліон Плюс» (а.с. 57-58) та виписці з особового рахунка ТОВ ФК «ЕЙС» (а.с. 59) також відображено, що ОСОБА_1 заборгованість по процентам за користування кредитом не сплачував.
За вказаних вище обставин та передбачених кредитним договором умов первісний кредитор та всі нові кредитори не мали права продовжувати нараховувати проценти за користування кредитом після спливу 30-денного строку дії договору. При цьому, колегія суддів зауважує, що обставини укладення та відповідність вимогам закону договорів факторингу дійсно не є предметом спору у цій цивільній справі, проте суд має обов`язок перевірити законність та правильність нарахування відступленої за договорами факторингу заборгованості.
Оскільки передбачених договором підстав для продовження нарахування процентів понад 30 днів дії договору первісний кредитор права не мав, тому нові кредитори набули право вимоги до відповідача лише на суму боргу по тілу кредиту у розмірі 21700 грн та на заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 2213,40 грн, а всього позивач має право стягнути з відповідача 23913,40 грн заборгованості за кредитним договором від 16 червня 2023 року № 250814741.
Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що позичальник належним чином виконував кредитні зобов`язання як щодо первісного кредитора, так і стосовно будь-кого з нових кредиторів, а тому, за відсутності доказів сплати, заборгованість за кредитним договором у сумі 23913,40 грн підлягає стягненню на користь нового кредитора ТОВ ФК «ЕЙС».
Таким чином, висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову на підставі п. 1, п. 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.
На підставі ч. 13 ст. 141 ЦПК України розподіл судових витрат підлягає зміні.
Оскільки позов задовольняється частково (на 23 %), тому позивачу за рахунок відповідача підлягає компенсації 557,15 грн (23% від 2422,40 грн) судового збору за подання позовної заяви та 835,73 грн (23% від 3633,60 грн) судового збору за подання апеляційної скарги. Крім того, пропорційно до задоволених позовних вимог позивачу підлягають компенсації витрати за надану адвокатом Тараненком А.І. правничу допомогу в суді першої інстанції у розмірі 1610 грн (23% від 7000 грн) та 1380 грн (23% від 6000 грн) витрат в апеляційному суді.
Враховуючи те, що ця справа є справою незначної складності, а ціна позову не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому на підставі п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись статтями 367, 374, 376, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» задовольнити частково.
Рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 23 квітня 2025 року скасувати.
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» (ЄДРПОУ 42986956) 23913 грн 40 коп. заборгованості за кредитним договором від 16 червня 2023 року № 250814741.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» 557 грн 15 коп. судового збору за подання позовної заяви, 835 грн 73 коп. судового збору за подання апеляційної скарги, 1610 грн витрат за правничу допомогу в суді першої інстанції та 1380 грн витрат за правничу допомогу в апеляційному суді.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повне судове рішення складено 19 серпня 2026 року. 
Головуючий - | В. І. Криворотенко

Судді: О. І. Собина 

А. М. Худик