ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2026 року	справа № 380/9532/26	

Львівський окружний адміністративний суд у складі судді Лунь З.І. розглянув у спрощеному позовному провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії.
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: 79016, м.Львів, вул.Митрополита Андрея, 10, код ЄДРПОУ 13814885), в якому просить суд:
-визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо виплати ОСОБА_1 нарахованої грошової допомоги, що не підлягає оподаткуванню, в розмірі десяти місячних пенсій на день її призначення відповідно до пункту 7-1 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону №1058-ІV з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень» від 14.07.2025 № 821; 
-зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України у Львівської області здійснити ОСОБА_1 виплату грошової допомоги, що не підлягає оподаткуванню, в розмірі десяти місячних пенсій на день її призначення відповідно до пункту 7-1 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону №1058-ІV у повному обсязі без застосування норм Постанови Кабінету Міністрів України №821 від 14.07.2025, з урахування виплачених сум.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач протиправно не виплачує йому грошову допомогу у розмірі 10 місячних пенсій, яка не підлягає оподаткуванню. Просить позов задовольнити.
Ухвалою від 15.05.2026 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін та запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання зазначеної ухвали, надати (надіслати) суду відзив на позов, а також всі письмові та електронні докази.
Відповідач скористався правом на подання відзиву та подав суду відзив на позовну заяву із викладом заперечень щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову.
Так, відповідач зазначив, що виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Відповідно до пункту 6 Порядку № 821 видатки на виплату перерахованих пенсій за рішенням суду здійснюються в межах бюджетних асигнувань відповідно до розпису державного бюджету/помісячного розпису доходів і видатків бюджету Пенсійного фонду України на відповідну мету, які передбачені бюджетом Пенсійного фонду України на відповідний рік, одержувачам, яких включено до переліку станом на 1 число місяця, що передує місяцю, в якому здійснюється виплата. Таким чином, виплата коштів, нарахованих на виконання рішень суду, здійснена ОСОБА_1 в межах відповідних бюджетних призначень, виділених на цю мету Пенсійному фонду України, зокрема: в жовтні 2025 року 187,35 гривень, в листопаді 2025 року – 187,35 гривень, в грудні 2025 року – 187,35 гривень, в лютому 2026 року – 103,00 гривень, в березні 2026 року – 101,00 гривень в квітні 2026 року – 100,00 гривень; в травні 2026 року – 100,00 гривень. Просить у позові відмовити.
Інших заяв по суті справи до суду не надходило.
Суд встановив такі обставини.
У провадженні Львівського окружного адміністративного суду перебувала справа №380/6747/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2024 року суд ухвалив позов задовольнити; визнати протиправним та скасувати Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови позивачу у перерахунку пенсії; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоди роботи з 16.03.1983 по 08.04.1983 в Яворівській центральній районній лікарні на посаді завідувача фельдшерським пунктом, період військової служби з 12.04.1983 по 16.01.1997, період роботи з 14.03.1997 по 06.10.2004 посаді начальника урологічного відділення, лікаря ендокринолога та лікаря уролога до спеціального стажу роботи у сфері охорони здоров`я відповідно до Переліку №909; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області) нарахувати та виплатити позивачу грошову допомогу, що не підлягає оподаткуванню, в розмірі десяти місячних пенсій на день її призначення відповідно до пункту 7-1 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2025 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області задоволено частково, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2024 року змінено та викладено абзац третій резолютивної частини рішення, у такій редакції:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Харківській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII, періоди роботи з 16.03.1983 по 08.04.1983 в Яворівській центральній районній лікарні на посаді завідувача фельдшерським пунктом, період військової служби з 12.04.1983 по 16.01.1997, період роботи з 14.03.1997 по 06.10.2004 посаді начальника урологічного відділення, лікаря ендокринолога та лікаря-уролога до спеціального стажу роботи у сфері охорони здоров`я відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років». В решті рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2024 року залишити без змін.
Відповідач у справі №380/6747/24, ГУ ПФ України у Львівській області, з моменту набрання законної сили рішення суду у справі № 380/6747/24 не виконував рішення суду в частині нарахування та виплати позивачу грошової допомоги, що не підлягає оподаткуванню, в розмірі десяти місячних пенсій на день її призначення відповідно до пункту 7-1 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду із заявою про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду.
У своєму звіті про виконання рішення від 06.04.2026 року відповідач зазначив, що жодним чином не ухиляється від виконання судового рішення, а навпаки вчиняє всі заходи щодо належного та законного виконання в повному обсязі судового рішення, посилається на постанову Кабінету Міністрів України від 14.07.2025 №821, яка набрала чинності 17.07.2025, котрою затверджено Порядок здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень (далі Порядок №821), яким визначено механізм здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату сум пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень, зокрема, за період, що передує даті набрання чинності рішенням суду, за джерелами їх виплати (фінансування). Вказує, що положення пунктів 4-7 Порядку №821 визначають механізм та умови здійснення таких виплат і є обов`язковими для застосування всіма органами Пенсійного фонду України. На підтвердження виплат надає списки на зарахування пенсій, згідно з якими в жовтні 2025 ОСОБА_1 на виконання вищезазначеного судового рішення зараховано 187,35 грн., та в березні 2026 - 101,00 грн.
Позивач вважає, що відповідач протиправно не виплачує йому допомогу, оскільки повинен застосовувати Закон, а не Порядок № 821, котрий суперечить приписам статті 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Зазначене вважає, таким, що порушує його право на отримання допомоги, передбаченої Законом, а відтак звернувся до суду з позовом про захист порушеного права.
Отже, предметом спору у даній справі є невиплата позивачу нарахованої суми грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

При вирішенні спору суд керується таким.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09.07.2003 року (далі - Закон № 1058-IV).
Відповідно до положень статті 5 Закону №1058-IV цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.
Статтею 8 Закону №1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
Частиною 3 статті 4 Закону №1058-IV встановлено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерел формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.
Отже, нормативно-правовим актом, яким визначено підстави припинення пенсійних виплат, які є складовою порядку пенсійного забезпечення, зокрема, і грошової допомоги, що не підлягає оподаткуванню, в розмірі десяти місячних пенсій на день її призначення відповідно до пункту 7-1 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону №1058-ІV, є Закон №1058-IV. Інші нормативно-правові акти у сфері правовідносин, врегульованих Законом №1058-IV, можуть застосовуватися виключно за умови, якщо вони не суперечать цьому Закону.
Згідно з нормою статті 47 Закону №1058-VI пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.
Право на отримання пенсії є конституційною гарантією. Суми пенсії є власністю позивача, оскільки з його заробітної плати протягом трудової діяльності здійснювалися утримання (страхові внески) з метою подальшої їх виплати у вигляді пенсії при досягненні особою пенсійного віку та набуття страхового трудового стажу.
Порядок припинення та поновлення виплати пенсії визначений нормами статті 49 Закону №1058-IV.
Так, згідно з положеннями частини першої зазначеною статті виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:
1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;
2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України;
3) у разі смерті пенсіонера;
4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;
5) в інших випадках, передбачених законом.
З налізу норм статті 49 Закону №1058-IV видно, що визначені законодавством підстави припинення виплати пенсії не є вичерпними. Проте, суд зауважує, що зі змісту наведеної норми законодавства вбачається, що інші випадки для припинення виплати пенсії повинні також бути передбачені саме законом.
Відповідно до частини другої статті 49 Закону №1058-IV поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.
Частиною другою статті 46 Закону №1058-IV передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
Відповідачем не наведено жодної норми Закону №1058-IV, що передбачає законність невиплати нарахованої позивачу суми заборгованості з грошової допомоги.
Разом з тим, як вже вище зазначено, порядок виплати пенсії, у тому числі й заборгованість по виплаті пенсії за минулий період, визначається виключно законами України.
Суд зазначає, що відповідач, здійснивши на виконання рішення суду призначення позивачу одноразової грошової допомоги, яка є видом пенсійної виплати, безпідставно, всупереч вимог частини другої статті 46 Закону №1058-IV не виплатив позивачу такої у повному обсязі.
Нормами статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.
Аналогічна правова позиція викладена в рішенні Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі № 263/7763/17 (провадження № К/9901/202/17).
Суд наголошує, що у цій справі сам факт існування у позивача права на отримання пенсії не є спірним між сторонами. 
Відповідно до статті 1 Протоколу 1 до Конвенції, з урахуванням практики Європейського Суду з прав людини вимоги щодо пенсії безперечно підпадають під дію цієї статті і вважаються майном, а майно, яке має особа-це конвенційне поняття права власності, та як абсолютне тлумачення, це те на що особа може розраховувати.
Відповідно до статті 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об`єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану.
Суд звертає увагу на те, що конституційне право позивача на отримання пенсії не може бути обмежено з огляду на приписи Конституції України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. 
Не виплата пенсії яка гарантована Конституцією України є порушенням статті 1 Протоколу 1 до Європейської Конвенції з прав людини.
Крім того, суд бере до уваги те, що Верховний Суд при розгляді справи № 640/5248/19 окреслив свою позицію щодо неможливості встановлення підзаконним нормативно-правовим актом Кабінету Міністрів України механізму, який фактично створює нову модель погашення заборгованості за судовими рішеннями у сфері пенсійних виплат через черговість чи обмеження асигнувань, якщо такий механізм призводить до відтермінування або частковості виконання остаточних судових рішень та порушує принципи верховенства права й обов`язковості судового рішення.
Зазначені висновки Верховного Суду є правозастовними і до Порядку № 821, на який покликається відповідач, обґрунтовуючи свої заперечення, та обставин цієї справи.
Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про задоволення позову повністю.
Розподіл судових витрат здійснюється згідно із ст. 139 КАС України, а відтак судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 1064,96 грн.
Керуючись ст.ст. 242-246, 250, 257-262 КАС України, суд
В И Р І Ш И В:
адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: 79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, код ЄДРПОУ 13814885) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії задовольнити повністю.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо не виплати ОСОБА_1 нарахованої грошової допомоги, що не підлягає оподаткуванню, в розмірі десяти місячних пенсій на день її призначення відповідно до пункту 7-1 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09.07.2003 року» №1058-ІV.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України у Львівської області виплатити ОСОБА_1 нараховану грошову допомогу, що не підлягає оподаткуванню, в розмірі десяти місячних пенсій на день її призначення відповідно до пункту 7-1 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09.07.2003 року у повному обсязі без застосування норм Постанови Кабінету Міністрів України №821 від 14.07.2025, з урахування виплачених сум.
Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: 79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, код ЄДРПОУ 13814885) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 1064 (одна тисяча шістдесят чотири) гривні 96 копійок судового збору.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне рішення складено 07.07.2026.

Суддя Лунь З.І.