ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2026 р. | Справа № 520/25177/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Бегунца А.О.,
Суддів: Русанової В.Б. , П`янової Я.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.02.2026, головуючий суддя І інстанції: Ніколаєва О.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 11.02.26 по справі № 520/25177/25
за позовом ОСОБА_1 
до  Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області   
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просить суд:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо застосування обмежень в індексації з 2023 року до пенсії по втраті годувальника, яка ОСОБА_1 , була призначена з 20.06.2025 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Харківській області зняти обмеження в індексації з призначеної позивачу з 20.06.2025 пенсії по втраті годувальника та призначити її у повному обсязі відповідно до ст. 37 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а саме 50% від пенсії померлого чоловіка (годувальника) ОСОБА_2 , розмір якої згідно з даними електронної пенсійної справи (розділі «Розрахунок пенсії») складає 27 548,30 грн.;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Харківській області зробити перерахунок та виплатити, ОСОБА_1 , різницю у розмірі пенсії, яка дорівнює сумі неправомірно застосованих до неї обмежень в індексації за період – з моменту призначення пенсії по втраті годувальника (20.06.2025 року);
- зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України у Харківській області призначити, коректно нарахувати та виплатити, ОСОБА_1 , пенсію по втраті годувальника (чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ) з дня, що настає за днем його смерті, а саме з 14 березня 2024 року (згідно з п.146.2 Розділу XV Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 11.02.2026 частково задоволено позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо застосування обмежень в індексації з 2023 року до пенсії по втраті годувальника, яка призначена ОСОБА_1 з 20.06.2025.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії, у зв`язку з втратою годувальника без обмеження в індексації в розмірі 50 відсотків фактичного розміру пенсії за віком померлого годувальника, яка розрахована станом на 20.06.2025, з урахуванням раніше виплачених сум.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.
Не погодившись з вказаним рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.02.20226 по справі №520/25177/25 та ухвалити нове рішення суду, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що заява позивача щодо допризначення згідно з додатково наданими документами розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області та винесено рішення №963270848064 від 06.03.25 про відмову позивачу в проведенні перерахунку пенсії, оскільки відсутня інформація про місце реєстрації заявника.
Відповідач вважає, що дії зобов`язального характеру як спосіб відновлення порушених прав можуть бути застосовані судом до того органу, рішення якого оскаржується. Вказує, що ГУ ПФУ в Харківській області не приймалось рішення по суті звернення позивача, а відтак, оскільки оскаржуване рішення прийнято ГУ ПФУ в Тернопільській області, тому саме на нього має бути покладений обов`язок щодо перерахунку пенсії.
Таким чином, у спірних правовідносинах Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області не порушило прав позивача, а позивачем не доведено порушень.
Також не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.02.2026 по справі №520/25177/25 в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника з дня, що настав за днем його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 та прийняти в цій частини рішення, яким визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області у призначенні пенсії з 14.03.2024 року та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Харківській області призначити, нарахувати та виплатити пенсію у зв`язку з втратою годувальника з 14.03.2024 року з урахуванням раніше здійснених виплат.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що у судовому рішенні зазначено, що «з заявою про призначення пенсії позивач звернулася саме 20.06.2025, відтак, нарахування та виплату пенсії по втраті годувальника правомірно призначено з 20.06.2025». Однак 20.06.2025 року є датою надання відповідачу рішення суду про встановлення факту перебування на утриманні чоловіка (годувальника), як додаткового документа, визначеного відповідачем для реалізації права на отримання даного виду пенсії, звернення з заявою про призначенням якої було здійснено 16.01.2025 року.
Оскільки сама заява про перехід з пенсії по інвалідності на пенсію по втраті годувальника була подана 16.01.2025 року, у системі звернень Пенсійного фонду України вона була зареєстрована як «Перехід на інший вид пенсії». Всі подальші звернення з цього питання зареєстровані як «Допризначення у зв`язку з наданими додатковими документами», що підтверджує розгляд відповідачем таких звернень саме як продовження процедури призначення пенсії, а не як нового звернення.
Вказує, що послідовність звернень за призначенням пенсії у зв`язку з втратою годувальника відповідає положенням пункту 3 частини першої статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», згідно з яким пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника. Отже, право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника виникло з 14.03.2024 року — дня, що настав за днем смерті чоловіка. Звернення за реалізацією права на її призначення відбулося 16.01.2025 року шляхом подання заяви «Про перехід на інший вид пенсії», тобто без зволікань, одразу після отримання свідоцтва про смерть та у межах 12-місячного строку, встановленого Законом №1058.
Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якій просить суд апеляційної інстанції залишити без задоволення апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2026 року у справі №520/25177/25 в частині задоволених позовних вимог залишити без змін.
Колегія суддів зазначає, що з огляду на ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Відповідно до п.3 ч. 1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи ( в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у них доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін ( у порядку письмового провадження).
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, з наступних підстав.
Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що позивача з 20.06.2025 переведено на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, сума пенсії склала 13 774,15 грн. 
З 29.06.2025, розмір пенсії зменшився до 12 353,51 грн., з липня розмір пенсії зменшився до 11 809,44.
Позивач 30.06.2025 звернулася до відповідача з вимогою про пояснення правових підстав обмеження її пенсії індексацією з 01.03.2023 у сумі 1133,20 грн., з 01.03.2024 – 160,84 грн. та з 01.03.2025 у сумі 670,60 грн.
Листом відповідач від 25.08.2025 повідомив, що пенсія позивача у зв`язку з втратою годувальника обчислена з врахуванням проіндексованого показника середньої заробітної плати годувальника відповідно до постанов Кабінету Міністрів України. Оскільки в результаті проведеного розрахунку пенсії за віком померлого годувальника пенсійна виплата збільшилась на суму більше 1500,00 грн., до пенсії встановлено обмеження в індексації розрахованої відповідно до Постанов КМУ №168, №185, №209.
Позивач вважає протиправними дії відповідача, які полягали у неправильному нарахуванні позивачці розміру пенсії по втраті годувальника, у зв`язку з чим за захистом свого порушеного права звернулася з цим позовом до суду.
Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з часткової обґрунтованості.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Частиною першою статті 9 Закону № 1058-ІV визначено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Згідно з частиною першою статті 37 Закону №1058-IV пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім`ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім`ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками.
Статтею 8 Закону України № 345-VI передбачено, що мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до ст. 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.
Відповідно до абзацу 3 частини 1 статті 28 Закону 1058-IV в редакції на час звернення позивача з заявою, мінімальний розмір пенсії особам, на яких поширюється дія Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», та працівникам, зайнятим повний робочий день під землею обслуговуванням зазначених осіб, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 року для жінок за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи в розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу) застрахованої особи, визначеної відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.
Отже, враховуючи положення частини першої статті 37 Закону №1058-IV та статті 8 Закону № 345-VI, позивач як утриманець колишнього шахтаря має право на пенсію по втраті годувальника у розмірі 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, яка має становити суму не менше 80 відсотків його заробітної плати (доходу), але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.
Відповідно до частини другої статті 42 Закону 1058-ІV для забезпечення індексації пенсії щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.
Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.
У разі відсутності дефіциту коштів Пенсійного фонду для фінансування виплати пенсій у солідарній системі розмір щорічного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, передбачений абзацом другим цієї частини, може бути збільшений, але не повинен перевищувати 100 відсотків показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.
Розмір та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом другим цієї частини.
Верховний Суд у постанові від 28.01.2025 у справі №400/4663/24 сформував правовий висновок відповідно до якого під час перерахунку пенсії, який здійснюється з метою забезпечення її індексації, положення Порядку №124 підлягають застосуванню виключно в частині, яка не суперечить положенням Закону № 1058-IV, у зв`язку з чим під час такого перерахунку використовуватись має той показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який безпосередньо враховувався для обчислення такої пенсії в момент її призначення, у зв`язку з чим, індексація пенсій, зокрема, у 2023-2024 роках повинна проводитись відповідно до постанови №168, постанови №185, Порядку проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 №124 (далі - Порядок №124), та з урахуванням приписів частини другої статті 42 Закону № 1058-IV шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який безпосередньо враховувався для обчислення пенсії із застосуванням коефіцієнтів збільшення 1,197, 1,0796, відповідно.
Отже, індексація пенсій, має здійснюватися із застосуванням коефіцієнтів збільшення до показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який безпосередньо враховувався для обчислення пенсії померлого годувальника.
При цьому, особі, яка є утриманцем померлого годувальника, на якого поширюються положення статті 8 Закону №345-VI, така пенсія після здійснення відповідного перерахунку має виплачуватись в розмірі 50 відсотків розміру пенсії за віком померлого годувальника, яка в свою чергу має становити не менше як 80 відсотків заробітної плати (доходу) померлого годувальника, визначеної відповідно до статті 40 Закону № 1058-IV, з якої обчислювалась пенсія, або не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.
З протоколів перерахунків пенсії вбачається, що до пенсії позивача по втраті годувальника застосовано обмеження індексації з 01.03.2023 року - 1133,22 грн., обмеження в індексації з 01.03.2024 року - 160,84 грн., обмеження індексації з 01.03.2025 року - 670,65 грн.
За результатом проведення перерахунків, пенсія позивача становила менше 50 відсотків розміру пенсії за віком померлого годувальника.
Інформація стосовно того, що індексація пенсії позивача по втраті годувальника була здійснена із застосуванням коефіцієнтів збільшення до показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який безпосередньо враховувався для обчислення пенсії померлого годувальника - відсутня.
Суд зазначає, що оскільки пенсія по втраті годувальника це 50% пенсії за віком самого годувальника, то відповідно пенсія позивача з врахуванням статті 8 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" повинна складати 50% .
Крім цього, колегія суддів зауважує, що відповідачем в апеляційній скарзі не наведено жодних доводів чи заперечень щодо правомірності застосування обмежень індексації до пенсії позивача по втраті годувальника.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог в частині обмеження індексації.
Доводи відповідача, що заява позивача щодо допризначення згідно з додатково наданими документами розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області та винесено рішення №963270848064 від 06.03.25 про відмову позивачу в проведенні перерахунку пенсії, оскільки відсутня інформація про місце реєстрації заявника., а тому дії зобов`язального характеру як спосіб відновлення порушених прав можуть бути застосовані судом до того органу, рішення якого оскаржується, колегія суддів вважає помилковими, у зв`язку з тим що позивач не оскаржує рішення №963270848064 від 06.03.25, а тому вказане не стосується спірних правовідносин.
Стосовно вимог позивача про зобов`язання Головного Управління Пенсійного фонду України у Харківській області призначити, коректно нарахувати та виплатити, ОСОБА_1 , пенсію по втраті годувальника (чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ) з дня, що настає за днем його смерті, а саме з 14 березня 2024 року (згідно з п.146.2 Розділу XV Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»), колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з частиною 1 статті 44 Закону № 1058 призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.
Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.
Строки призначення (перерахунку) та виплати пенсії визначені статтею 45 Закону № 1058.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 45 Закону № 1058 пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника.
Згідно з частиною 2 статті 45 Закону №1058 пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону.
Частиною 3 статті 45 Закону №1058 передбачено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
Відповідно до частини 5 статті 45 Закону № 1058 документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.
Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника територіального органу Пенсійного фонду України на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1.
Відповідно до пункту 1.1 розділу І Порядку № 22-1 заява про переведення з одного виду пенсії на інший - заява про призначення/перерахунок пенсії подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб.
Заява про переведення з одного виду пенсії на інший, може подаватись заявником разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів), через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України з використанням кваліфікованого електронного підпису або електронної системи BankID відповідно до Положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 липня 2015 року №13-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 серпня 2015 року за №991/27436.
Згідно з пунктом 1.9 розділу І Порядку № 22-1 днем звернення за переведенням з одного виду пенсії на інший, вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами (у разі подання заяви через вебпортал - дата реєстрації заяви зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів).
Відповідно до пункту 2.3 розділу ІІ Порядку №22-1 до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2, 3 пункту 2.1 цього розділу. Відповідно до розділу ІІ Порядку № 22-1,також надаються такі документи:
1) документ, що підтверджує реєстраційний номер облікової картки платника податків, або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування особи, якій призначається пенсія, та померлого годувальника (подається у разі, якщо особа, яка звернулася із заявою про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, має такі документи);
2) свідоцтво про народження або паспорт особи, якій призначається пенсія;
3) документи, що засвідчують родинні стосунки члена сім`ї з померлим годувальником;
4) свідоцтво про смерть годувальника, або рішення суду про визнання його безвісно відсутнім чи оголошення його померлим, або витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, що засвідчує факт внесення до цього реєстру інформації про безвісне зникнення особи, або інформація з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, отримана в порядку, передбаченому статтею 15 Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти";
5) документи про вік померлого годувальника сім`ї за відсутності таких даних у свідоцтві про смерть чи рішенні суду про визнання годувальника безвісно відсутнім або оголошення його померлим;
6) довідки загальноосвітніх навчальних закладів системи загальної середньої освіти, професійно-технічних, вищих навчальних закладів про те, що особи, зазначені в абзаці 2 пункту 2 частини 2 статті 36 Закону, навчаються за денною формою навчання;
7) довідка про те, що чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків, дід, баба, брат чи сестра померлого годувальника незалежно від віку і працездатності не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років;
8) документи про місце проживання (реєстрації);
9)документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника;
10) експертний висновок про встановлення причинного зв`язку смерті годувальника з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС (крім дружин (чоловіків), які втратили годувальника з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесених до категорії 1, та звернулися за призначенням пенсії у зв`язку з втратою годувальника).
Орган, що призначає пенсію, додає до заяви одержані ним від МСЕК виписки з актів огляду в МСЕК дорослих членів сім`ї, яким право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника надається внаслідок їх інвалідності.
11) документи про стаж особи, якій призначається пенсія, визначені підпунктом 2 пункту 2.1 цього розділу (для визначення пенсійного віку осіб, зазначених у пункті 1 частини 2 статті 36 Закону).
Згідно з пунктом 2.11 розділу ІІ Порядку №22-1 за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймається документ про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), виданий згідно із вимогами статті 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", або інші документи, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання (реєстрації) особи, зокрема органом місцевого самоврядування, що підтверджують такий факт.
У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку.
З матеріалів справи вбачається, що 16.01.2025 позивач звернулась до територіального органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника.
Рішенням від 14.02.2025 №963270848064 відмовлено у переведенні на інший вид пенсії, оскільки відсутні дані, що засвідчують факт перебування на утриманні ОСОБА_2 
20.06.2025 позивач повторно звернулась до територіального органу Пенсійного фонду з заявою про проведення перерахунку пенсії, перехід на пенсію в разі втрати годувальника, за померлого годувальника. До заяви долучено копію рішення Шевченківського районного суд міста Харкова від 13.05.2025 по справі № 638/3383/25, яким встановлено факт перебування ОСОБА_1 на утриманні чоловіка ОСОБА_2 по день смерті ОСОБА_2 .
При визначенні дати, з якої позивач має право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, суд апеляційної інстанції виходить з того, що відповідно до пункту 3 частини 1 статті 45 Закону №1058 пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника.
Враховуючи, що при первинному зверненні до пенсійного органу 16.01.2025 року, позивачу відмовлено у призначенні пенсії, а вдруге вона звернулась 20.06.2025, тобто після дванадцятимісячного строку з дня смерті годувальника ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), пенсія у зв`язку з втратою годувальника мала бути призначена з дня звернення, тобто з 20.08.2024 року.
Таким чином колегія суддів погоджується с висновками суду першої інстанції про відмову у задоволенні вимог в цій частині.
Колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального права.
Доводи апеляційних скарг зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду в Харківській області - залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.02.2026 по справі № 520/25177/25 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя | | А.О. Бегунц
Судді | | В.Б. Русанова   Я.В. П`янова