Справа № 756/20570/25

Провадження № 2/756/3354/26

Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України

15 липня 2026 року          місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі головуючої судді Примак-Березовської О.С. розглянув у порядку спрощеного (письмового) позовного провадження цивільну справу за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Маршала Тимошенка, 13А» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

I. Стислий виклад позиції позивача

Позивач, в особі представника позивача Халупного А.В. звернувся до відповідача із позовом про стягнення заборгованості. В обґрунтування заяви зазначив, що ОСОБА_1 , як власник квартири АДРЕСА_1 , належним чином не виконує зобов`язання з оплати внесків на управління (утримання багатоквартирних будинків та прибудинкової території), у зв`язку з чим утворився борг у розмірі 5014,24 грн.
Позивач просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, а також судові витрати у справі.

II. Процесуальні дії у справі

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Судом вирішено розглядати справу за правилами спрощеного (письмового) провадження без повідомлення сторін.
Представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі.
Ухвалою суду, яка направлялась у встановленому порядку сторонам, відповідачу надано строк для подання відзиву на позов. Однак, відповідач не скористався своїм процесуальним правом на подання відзиву та будь-яких інших клопотань чи заяв по суті справи.
На підставі частини 5 статті 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами без участі сторін.

III. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин

Суть спору сторін зводиться до неналежного виконання відповідачем грошових зобов`язань.
Оцінюючи правову природу предмета спору, усі належні та допустимі докази, які містяться у матеріалах справи, з огляду на вимоги законодавства та усталену судову практику у подібній категорії спорів, суд убачає достатньо підстав для задоволення позову, з огляду на таке.
16 серпня 2016 року зареєстровано Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Маршала Тимошенка, 13А» (далі - «ОСББ»), створення та належна реєстрація ОСББ підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. 
Відповідно до витягу з Протоколу № 5 Загальних зборів співвласників ОСББ від 22 лютого 2020 року вбачається, що на таких зборах затверджено розмір щомісячних внесків співвласників житлових і нежитлових приміщень будинку на утримання будинку, споруд та прибудинкової території, також встановлено обов?язок сплати цього внеску до кінця кожного поточного місяця.
Докази про визнання рішення Загальних зборів співвласників ОСББ незаконними або їх скасування у матеріалах справи відсутні.
Квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 на праві власності, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №443827128 від 17 вересня 2025 року.
Судом встановлено, що відповідач, як власник квартири загальною площею 60,5 кв.м., зобов`язаний сплачувати внесок на утримання спільного майна у розмірі 4,82 грн за 1 кв. м. щомісяця при оплаті до 25 числа місяця, що настає за розрахунковим або 5,30 грн за 1 кв.м. щомісяця при оплаті після 25 числа місяця, що настає за розрахунковим.
З розрахунків, наданих позивачем, вбачається, що заборгованість відповідача у період з травня 2024 року по серпень 2025 року становить 5014,24 грн. 
Отже, ОСОБА_1 є власником квартири та співвласником будинку, в якому створено ОСББ, а тому зобов`язана брати участь у витратах на його управління, утримання та збереження будинку, а ОСББ наділено правом, у разі нездійснення цією особою таких дій, звернутися до суду з позовом про стягнення нарахованих платежів по цим витратам.

IV. Мотивована оцінка суду та норми права, які ним застосовані

Згідно зі статтею 13 Конституції України власність зобов`язує. Вказана норма кореспондується з положеннями статті 322 ЦК України, відповідно до якої власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Частиною 1 статті 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якшо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Частиною 1 статті 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Положеннями статті 385 ЦК України передбачено, що власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (будинках) для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), користування квартирами та нежитловими приміщеннями й управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків).
Правові та організаційні засади створення, фу кціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку регулюються Законом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» від 29 листопада 2001 року № 2866-III (далі - Закон України № 2866-III).
За приписами статті 1 Закону України № 2866-III об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - об`єднання) - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна.
Згідно з частиною 1 статті 4 Закону України № 2866-III об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. 
Відповідно до частини 4 статті 4 Закону України № 2866-III основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання.
Відповідно до статті 10 Закону України № 2866-III вищим органом управління об`єднання є загальні збори. Рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов`язковим для всіх співвласників. До виключної компетенції загальних зборів співвласників відноситься, зокрема затвердження кошторису, балансу об`єднання та річного звіту; визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників.
Статтею 15 Закону України № 2866-III визначено, що співвласники зобов`язані, зокрема, виконувати обов`язки, передбачені статутом об`єднання; своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі.
Відповідно до частин 1-3 статті 12 Закону України «Про особливості здійснення прав власності у багатоквартирному будинку», витрати на управління багатоквартирним будинком включають: витрати на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку; витрати на оплату комунальних послуг стосовно спільного майна багатоквартирного будинку та інше.
Витрати на управління багатоквартирним будинком розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток, якщо рішенням зборів співвласник або законодавством не передбачено іншого порядку розподілу витрат.

Невикористання власником належної йому квартири чи нежитлового приміщення або відмова від використання спільного майна не є підставою для ухилення від здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком
Крім того, відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Такий висновок корелює численним правовим позиціям, що викладені у постановах Верховного Суду, зокрема, у справах № 285/4671/15-ц, №206/1148/16-ц, №712/8916/17. 
Враховуючи зазначені вимоги чинного законодавства та керуючись завданнями і основними засадами цивільного судочинства, суд вважає, що позивач довів ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог.
Спростувань таким доказам відповідач суду не надав і таких не встановлено судом, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі.
Щодо вимог позивача про стягнення судових витрат суд зазначає таке.
Згідно з частиною 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частина 3 стаття 133 ЦПК Україн).
Частиною 1, 2 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються  у разі задоволення позову - на відповідача.
Згідно з положеннями частин 1, 2 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 137 ЦПК України).
Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу.
Витрати на правову допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі.
Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правничої допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Згідно з частиною 1 статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги.
Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги.
Понесені позивачем витрати на правничу допомогу в розмірі 3000 грн підтверджуються Договором про надання правничої допомоги № 29/05/25 від 29 травня 2025 року, укладеним між адвокатом Халупним А.В. та ОСББ «Маршала Тимошенка, 13А»; додатковою угодою № 1 до Договору про надання правничої допомоги № 29/05/25; актом прийому-передачі наданих послуг № 20/05 від 17 вересня 2025 року до Договору про надання правничої допомоги № 29/05/25; платіжною інструкцією № 3428 зі сплати послуги згідно з актом № 20/05 від 17 вересня 2025 року.

Суд вважає підтвердженими та обґрунтованими понесені позивачем судові витрати, а тому з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню судовий збір у розмірі 3028 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн, всього 6028 грн.
Керуючись статтями 2, 10-13, 76-81, 141, 259, 263-265, 287-289 Цивільного процесуального кодексу України, суд -
у х в а л и в:

Позов задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Маршала Тимошенка, 13А» заборгованість зі сплати внесків у розмірі 5014 (п`ять тисяч чотирнадцять) грн 24 коп та судові витрати в розмірі 6028 (шість тисяч двадцять вісім) грн.

Відомості про учасників справи:
Позивач: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Маршала Тимошенка, 13А» (ЄДРПОУ - 45008460, адреса місцезнаходження: місто Київ, вулиця Левка Лук`яненка, 13А);
Відповідач: ОСОБА_1 (адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 ).

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення складено 15 липня 2026 року.

СУДДЯ Ольга ПРИМАК-БЕРЕЗОВСЬКА