Єдиний унікальний номер справи 183/2698/26
Провадження № 2/183/1260/26

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2026 року     м. Самар Дніпропетровської області

Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді – Майної Г. Є.,
з участю секретаря судового засідання – Федорової Є. П., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

У березні 2026 року ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, у якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 2177034 від 21 березня 2020 року у розмірі 37 556,00 грн. та судові витрати.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 21 березня 2020 року та ТОВ «Авентус Україна» був укладений договір про надання споживчого кредиту № 2177034, згідно з умовами якого відповідач отримав грошові кошти в кредит зі сплатою процентів за користування кредитом. ТОВ «Авентус Україна» умови кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши відповідачеві кредит на потрібну суму, відповідач зі свого боку не виконав умов договору, у зв`язку з чим заборгованість складає 37 556,00 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту складає 11 450,00 грн, заборгованість за відсотками складає 26 106,00 грн.
Між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладений договір відступлення прав вимоги №ккау-30042021від 30 квітня 2021 року, відповідно до умов якого відбулося відступлення права вимоги і за договором про надання споживчого кредиту № 2177034, що укладений між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем.
Тому, позивач просить стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості та судові витрати. 
Ухвалою суду від 27 березня 2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Також цією ухвалою задоволено клопотання позивача про витребування доказів.
Відзив на позов на адресу суду не надходив. 
Представник позивача у судове засідання не з`явився, через підсистему «Електронний суд» направив на адресу суду заяву, у якій просив про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи та відзиву на позовну заяву не подавав.
У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами.
Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст. 4 ЦПК України).
Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст. 13 ЦПК України). 
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).
Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно з ч. 1 ст. 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.
Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.
Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.
Тобто, дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.
Відповідно до ст. 626 ЦПК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно зі ст. 628, 629 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За приписами ч. 2 ст. 638 ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Положення ч. 1 ст. 205 ЦК України визначають, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.
Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом (частина 1). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами (частина 3).
Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, у якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк бо інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно з ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Положення ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Відповідно до ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно з матеріалами справи, 21 березня 2020 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №2177034 про надання споживчого кредиту. Указаний договір укладено в електронній формі, підписаний електронним підписом відповідача одноразовим ідентифікатором М982719, направленого первісним кредитором на телефон відповідача, вказаного в Анкеті-заяві. Дата відправлення: 21 березня 2020 року, що підтверджується довідкою про ідентифікацію клієнта.
Відповідно до пунктів 1.1-1.4 Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту укладення цього Договору здійснюється Сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується Споживачу через Веб-сайт або Мобільний додаток. Електронна ідентифікація Споживача здійснюється при вході Споживача в Особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону Споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення Пароля входу до Особистого кабінету. При цьому. Споживач самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до Веб-сайту/ГТС Товариства. На умовах, встановлених Договором. Товариство надає Споживачу кредит у гривні, а Споживач зобов?язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов?язки, передбачені Договором. Сума кредиту 11 450,00 грн, строк кредиту становить 30 днів (п. 1.4 Договору). Дата повернення кредиту вказується у графіку платежів. Стандартна процентна ставка становить 1,9 % в день, знижена процентна ставка – 1,81%, що застосовується в межах строку, визначеного пунктом 1.4.
Пунктом 2.1 установлено, що кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 або іншої платіжної картки реквізити якої надані Споживачем Товариству з метою отримання кредиту.
У Графіку платежів, що є Додатком №1 до кредитного договору, визначено, що кількість платежів – 1; дата повернення кредиту – 20 квітня 2020 року; сума позики 11 450,00 грн; сума нарахований процентів – 6 200,18 грн; разом до оплати - 17 650,18 грн.
30 квітня 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено договір №ККАУ-30042021, за умовами якого ТОВ «Авентус Україна» передало (відступило) ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» право вимоги відносно боржників ТОВ «Авентус Україна», у тому числі відносно боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №2177034 від 21 березня 2020 року. Внаслідок цього позивач ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло право вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором.
Відповідно до Реєстру боржників до Договору відступлення прав вимоги №ККАУ-30042021 від 30 квітня 2021 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача у сумі 37 556,00 грн, з яких: 11 450,00 грн - сума заборгованості за сумою кредиту; 6 526,50 грн - сума заборгованості з відсотків; 19 579,50 грн - сума заборгованості за простроченими відсотками.
Звертаючись до суду із позовом, позивач посилався на те, що відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 37 556,00 грн, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту в розмірі 11 450,00 грн, заборгованості за процентами в розмірі 26 106,00 грн.
Як доказ зарахування кредитних коштів на рахунок відповідача, позивач надав розрахунок заборгованості та лист ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ, згідно з яким ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ», яке надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків, відповідно до договору ВП-200417-1 від 20 квітня 2017 року, здійснено за дорученням ТОВ «Авентус Україна» переказ коштів на картку клієнта «17. 21.03.2020 на суму 11 450 грн, маска картки НОМЕР_2 , код авторизації 848542, номер транзакції в системі WayForPay - creditplus-6294090». Однак, вказаний лист не є первинним бухгалтерським документом та допустимим доказом отримання позичальником кредитних коштів за умовами кредитного договору №2177034 від 21 березня 2020 року, не доводить факту перерахування коштів на рахунок, відкритий у банківській установі на ім`я ОСОБА_1 . У цьому листі вказано, зокрема, про транзакцію на суму 11 450,00 грн на картку, номер якої зазначено лише частково - НОМЕР_2 .
Розрахунок заборгованості, на який посилається позивач, не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту та позики, користування коштами, укладення договору на умовах, які вказані позивачем в позовній заяві, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, які повністю залежать від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), а отже не є належними доказами існування боргу.
Наявність роздрукованого розрахунку заборгованості за кредитним договором № 2177034 не є достатнім для висновку про існування боргу та у заявленому позивачем розмірі, оскільки сам розрахунок є внутрішнім документом та не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи видавалися кредитні кошти відповідачу.
Крім того, на виконання ухвали суду від 27 березня 2026 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» за вих. № 20.1.0.0.0/7-260422/69087-БТ надало відповідь про те, що на ім?я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 ). Клієнт ОСОБА_1 верифікований шляхом підписання Анкети-заяви по ідентифікації клієнта від 21 січня 2020 року. Також повідомили, що по рахунку (ах) НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 ) зарахування коштів на суму 11 450 за період 21.03.2020-26.03.2020 відсутнє.
Проаналізувавши в сукупності докази, суд вважає, що позивачем не доведено отримання відповідачем кредитних коштів за вказаним договором, оскільки беззаперечно установлено, що відповідач не отримував кредитні кошти шляхом їх зарахування на рахунок, що зазначений в п. 2.1 Кредитного договору – рахунок НОМЕР_1 .
Зазначення у кредитному договорі реквізитів банківського рахунку відповідача саме по собі не підтверджує надання йому кредитних коштів. Відповідно, за відсутності доказів зарахування кредитних коштів на рахунок відповідача неможливо вважати доведеним факт виникнення у нього грошового зобов`язання за кредитним договором.
Таким чином, суд доходить висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт передачі (надання) відповідачу кредитних коштів у розмірі 11 450,00 грн, а відтак відсутні підстави вважати доведеним виникнення у відповідача обов`язку з їх повернення та сплати передбачених договором платежів.
За таких обставин оцінивши досліджені докази у їх сукупності суд дійшов висновку, що у зв`язку із не доведенням позивачем обставин щодо отримання відповідачем кредитних коштів в сумі 11 450 грн від ТОВ «Авентус Україна», тобто факту перерахування кредитних коштів з метою доведення виконання умов зазначеного договору, а також фактичного користування відповідачем кредитними коштами, відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у заявленому в позові розмірі, тому позов задоволенню не підлягає.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 223, 263, 265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – відмовити.
Судові витрати покласти на позивача.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасники справи:
- Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», код ЄДРПОУ 35234236, місцезнаходження: 79018, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, корпус 28;
- ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 .
Рішення суду складено і підписано 10 серпня 2026 року.

Суддя           Г.Є. Майна