ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

10 липня 2026 року 	м. Ужгород	№ 260/1366/26 	
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:
головуючої судді - Маєцької Н.Д.
при секретарі судового засідання – Готра В.В., 
за участю:
позивач - не з`явився,
представник позивача – не з`явився,
представника відповідача – Бідзіля Ю.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Закарпатській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

У відповідності до ч. 3 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 10 липня 2026 року проголошено вступну та резолютивну частини Рішення. Рішення в повному обсязі складено 16 липня 2026 року.

ОСОБА_1 звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління ДПС у Закарпатській області, в якому просить: визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Закарпатській області від 18.02.2026 року №00031270705 та № 00031280705 від 18.02.2026 року.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 18 лютого 2026 року Головним управлінням ДПС у Закарпатській області прийнято податкові повідомлення-рішення № 00031270705 та № 00031280705, якими до позивача застосовано фінансові санкції за результатами фактичної перевірки. Позивач не погоджується з висновками податкового органу та вважає зазначені податкові повідомлення-рішення протиправними, оскільки для застосування штрафу контролюючий орган повинен довести факт проведення розрахункової операції, та факт невидачі фіскального чеку покупцю. Однак, на думку позивача, такі обставини контролюючим органом не доведені. Також, позивач зазначає, що відсутність окремого реквізиту фіскального чеку не може прирівнюватися до невидачі розрахункового документа. З акту перевірки вбачається, що сума готівкових коштів на місці проведення розрахунків становила 1023,30 грн. та повністю відповідала сумі звіту РРО. Вказане, на думку позивача свідчить про те, що всі розрахункові операції проводилися через РРО. Позивач зазначає, що контролюючим органом не встановлено кожну операцію, не досліджено конкретні чеки та не встановлено покупців.
Відповідачем подано відзив на позовну заяву, згідно якого проти задоволення позову заперечує у повному обсязі. Відповідач вказує на те, що фактична перевірка позивача була проведена за наявності чітко визначених законодавчих підстав, із дотриманням установленої процедури та в межах повноважень контролюючого органу, що повністю спростовує твердження позивача про її протиправність. Під час фактичної перевірки встановлено факт здійснення розрахункових операцій через реєстратор розрахункових операцій, без видачі відповідних розрахункових документів під час роздрібної торгівлі алкогольними напоями. Зокрема, у чеках РРО відсутні обов`язкові реквізити: цифрове значення штрихового коду марки акцизного податку на алкогольні напої, а саме: вперше невидача відповідного розрахункового документа відбулася 03.06.2023 року при реалізації товару на суму 201,25 грн. Наступні факти невидачі відповідних розрахункових документів відбулись в період з 03.06.2023 року по 25.01.2026 року, під час реалізації алкогольних напоїв на загальну суму 307 106,81 грн. Крім цього, встановлено проведення розрахункових операцій через РРО без використання режиму програмування найменування кожного підакцизного товару, із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД. Загальна розрахункова сума фінансових санкцій за вказані вище порушення, складає 465 961,46 грн.
Також відповідачем подано до суду додаткові пояснення, згідно яких зазначає, зокрема, що використання податковим органом під час проведення фактичної перевірки отриманої податкової інформації, яка надходить від платників податків, через бази даних інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних систем, зокрема інформація: про фінансово-господарські операції платників податків; про застосування реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій, у тому числі щодо електронних копій розрахункових документів та фіскальних звітних чеків, поданих до контролюючих органів через інформаційну систему СОД РРО, у вигляді електронного розрахункового (фіскального) документа (чека, звіту), є такою, що може використовуватися контролюючими органами, як податкова інформація під час проведення фактичних перевірок платників податків.
Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, однак представником позивача було подано до суду клопотання про розгляд справи без їх участі.
Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила з мотивів, зазначених у відзиві на позовну заяву та додаткових поясненнях.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить наступних висновків.
Судом встановлено, що Головним управлінням ДПС у Закарпатській області на підставі пп. 20.1.10 п. 20.1 ст. 20, пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75, пп. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України, згідно наказу від 12.01.2026 року № 43-п «Про проведення фактичних перевірок» та направлень від 21.01.2026 року № 181/07-16-07-05, № 182/07-16-07-05, була проведена фактична перевірка ФОП ОСОБА_1 в магазині за адресою: АДРЕСА_1 .
Факт належного пред`явлення направлень позивачу підтверджується актом про відмову від підпису в направленнях на перевірку від 21.01.2026 року № 11/07-16-07-05.
Вказаний акт складено посадовими особами ГУ ДПС у Закарпатській області у відповідності до вимог п. 81.1 ст. 81 Податкового кодексу України, у зв`язку з відмовою ОСОБА_1 від засвідчення ознайомлення з направленнями.
За результатами проведеної перевірки, Головним управлінням ДПС у Закарпатській області складено акт фактичної перевірки від 28 січня 2026 року № 2500/Ж5/0716/701/PPO/ НОМЕР_1 (далі – акт перевірки), яким встановлено наступні порушення: п. 1, 2, 11 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»; п. 28 ст. 38 Закону України «Про платіжні послуги», постанови Кабінету Міністрів України від 29.07.2022 року № 894 «Про встановлення строків, до настання яких торговці повинні забезпечити можливість здійснення безготівкових розрахунків (у тому числі з використанням електронних платіжних засобів, платіжних застосунків або платіжних пристроїв) за продані ними товари (надані послуги)»; п. 3 ст. 24 Кодексу Законів про працю України.
На підставі акту перевірки, відповідачем прийняті наступні податкові повідомлення-рішення: № 00031270705 від 18.02.2026 року, яким застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 460 861,46 грн., за порушення п. 2 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»; № 00031280705 від 18.02.2026 року, яким застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 5100,00 грн., за порушення п. 11 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».
Вважаючи вказані податкові повідомлення – рішення протиправними, позивач звернулася до суду з даним позовом. 
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.
Згідно пп. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України (далі – ПК України), контролюючі органи мають право здійснювати контроль за додержанням законодавства з питань регулювання обігу готівки (крім банків), порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів (п.п.20.1.10 п. 20.1 ст.20 ПК України).
Відповідно до пп. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.
Судом встановлено, що передумовою проведення перевірки позивача став системний аналіз ризиків порушення податкового та іншого законодавства, контроль за яким здійснюється податковими органами, результати якого викладені у доповідній записці № 59/07-16-07-05-04 від 12.01.2026 року.
Зокрема, за результатами опрацювання даних інформаційних баз ДПС (даних СОД РРО) щодо об`єкта позивача, було ідентифіковано індикатори ризику, деталізовані у відповідному додатку до довідної записки, а саме: наявна інформація щодо здійснення у січні-лютому 2026 року виключно готівкових розрахунків; за даними інформаційно-комунікаційних систем ДПС до ГУ ДПС у Закарпатській області не подавалось жодного повідомлення про прийняття на роботу працівника; за даними інформаційно-комунікаційних систем ДПС в чеках РРО відсутні обов`язкові реквізити цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку на алкогольні напої.
Наявність вказаних ризиків є підставою для застосування п.п. 80.2.2, п. 80.2 ст. 80 ПК України, які надають податковому органу право призначати перевірку у разі отримання в установленому законом порядку інформації про порушення вимог законодавства, в частині здійснення розрахункових операцій та обігу підакцизних товарів.
На підставі вищевказаної доповідної записки, відповідачем було видано наказ № 43-п від 12.01.2026 року «Про проведення фактичних перевірок». Даний наказ містить усі необхідні реквізити, передбачені п. 81.1 ст. 81 ПК України, а саме: підстави для перевірки (пп. 20.1.10 п. 20.1 ст. 20, п. 75.1 ст. 75, пп. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80 ПК України), дату початку перевірки (21.01.2026), тривалість перевірки (10 діб). 
21.01.2026 року посадовими особами ГУ ДПС у Закарпатській області було пред`явлено позивачу направлення на проведення перевірки. Позивач відмовилася від підписання направлень та ознайомлення з документами, у зв`язку з чим було складено акт про відмову від підпису в направленнях на перевірку № 11/07-16-07-05 від 21.01.2026 року.
За змістом п. 81.1 ст. 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:
- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу;
- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника та скріплення печаткою контролюючого органу;
- службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.
Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.
Верховний Суд в постанові від 20.05.2022 року у справі № 826/8284/17 зазначив, що відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.
Таким чином, суд зазначає, що фактична перевірка позивача була проведена за наявності визначених законодавчих підстав та із дотриманням установленої процедури, у зв`язку з чим посилання позивача на незаконність проведення фактичної перевірки, є необґрунтованими. 
Щодо порушення позивачем п. 2, п. 11 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», судом встановлено наступне.
Згідно Закону України від 30 листопада 2021 року № 1914-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень» обов`язок для суб`єкта господарювання відображення у фіскальному чеку такого обов`язкового реквізиту як цифрове значення штрихового коду марки акцизного податку на алкогольні напої (серія та номер) виник з 01 січня 2022 року.
Під час фактичної перевірки позивача встановлено факт здійснення розрахункових операцій через реєстратор розрахункових операцій (далі – РРО), без видачі відповідних розрахункових документів під час роздрібної торгівлі алкогольними напоями. 
Зокрема, у чеках РРО відсутні обов`язкові реквізити - цифрове значення штрихового коду марки акцизного податку на алкогольні напої, а саме: вперше невидача відповідного розрахункового документа відбулася 03.06.2023 р. о 21:18:18 при реалізації товару «2208601100 Горілка «Хлібний Дар», на суму 201,25 грн.; наступні факти невидачі відповідних розрахункових документів відбулись в період з 03.06.2023 року по 25.01.2026 року, під час реалізації алкогольних напоїв на загальну суму 307 106,81 грн.
Крім цього, встановлено проведення розрахункових операцій через РРО без використання режиму програмування найменування кожного підакцизного товару, із зазначенням коду товарної підкатегорії, згідно з УКТ ЗЕД.
Зокрема, згідно з чеком РРО від 03.01.2026 р. № 4379, не зазначено код УКТ ЗЕД для «Коньяк «Азнаурі» 0, 25».
Загальна розрахункова сума фінансових санкцій за вказані вище порушення, відповідно до вимог п. 1, п. 7 ст. 17 Закону № 265/95-ВР складає 465 961,46 грн.
Відповідно до пунктів 2 та 11 статті 3 Закону №265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані: 
- надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти), (пункт 2); 
- проводити розрахункові операції через реєстратори розрахункових операцій та/або через програмні реєстратори розрахункових операцій для підакцизних товарів з використанням режиму програмування із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, найменування товарів, цін товарів та обліку їх кількості, а також із зазначенням цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку (серія та номер) при роздрібній торгівлі алкогольними напоями (пункт 11).
Пунктом 1 та 7 статті 17 Закону №265/95-ВР визначено, що за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах: 
- у разі встановлення в ході перевірки факту: проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг); непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невидача (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання: 100 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за порушення, вчинене вперше; 150 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за кожне наступне вчинене порушення (пункт 1);
- триста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій без використання режиму програмування найменування кожного підакцизного товару із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, ціни товару та обліку його кількості (пункт 7).
Пункт 1 статті 17 Закону № 265/95-ВР встановлює відповідальність за невиконання суб`єктом господарювання щонайменше одного з трьох обов`язків: 1) непроведення розрахункової операції через РРО; 2) проведення розрахункової операції через РРО, однак, на неповну суму покупки; 3) невидача відповідного (тобто такого, що відповідає вимогам щодо форми і змісту) розрахункового документа. Перші два обов`язки суб`єкта господарювання випливають зі змісту пункту 1 статті 3 Закону № 265/95-ВР, а третій - з пункту 2 статті 3 Закону №2 65/95-ВР. Відповідно, наявність будь-якої з таких обставин (у сукупності або окремо) і утворює склад правопорушення.
У випадку притягнення суб`єкта господарювання до фінансової відповідальності за невиконання обов`язку, встановленого пунктом 2 статті 3 Закону №265/95-ВР, перевірці підлягають як обставини видачі/невидачі розрахункового документа, так і обставини відповідності такого вимогам щодо форми і змісту.
Розрахунковий документ в розумінні статті 2 Закону №265/95-ВР - це документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, видатковий чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів, отримання (повернення) коштів, торгівлю валютними цінностями в готівковій формі, створений в паперовій та/або електронній формі (електронний розрахунковий документ) у випадках, передбачених цим Законом, зареєстрованим у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або програмним реєстратором розрахункових операцій, чи заповнений вручну.
Відповідно до частини першої статті 8 Закону № 265/95-ВР форма, зміст та порядок ведення розрахункових документів, а також форма та порядок подання звітності, пов`язаної із застосуванням реєстраторів розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій при здійсненні операцій з торгівлі валютними цінностями в готівковій формі, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, за погодженням з Національним банком України.
Положення про форму та зміст розрахункових документів/електронних розрахункових документів, затверджене наказом Міністерства фінансів України №13 від 21 січня 2016 року, зареєстроване в Міністерстві юстиції України 11 лютого 2016 року за № 220/28350 (далі – Положення).
Пунктом 2 розділу ІІ «Фіскальний касовий чек на товари (послуги)» Положення визначено обов`язкові реквізити фіскального касового чека на товари (послуги), який повинен містити, в тому числі: код товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД (зазначається у випадках, передбачених чинним законодавством) (рядок 7); цифрове значення штрихового коду марки акцизного податку на алкогольні напої (зазначається у випадках, передбачених чинним законодавством) (рядок 9).
Відповідно до підпункту 14.1.107 пункту 14.1 статті 14 ПК України, марка акцизного податку - спеціальний знак для маркування алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в e-сигаретах, віднесений до документів суворого обліку, який підтверджує сплату акцизу, легальність ввезення та реалізації на території України цих виробів.
Кожна марка акцизного податку на алкогольні напої повинна мати окремий номер, місяць і рік випуску марки та позначення про суму сплаченого акцизного податку за одиницю маркованої продукції, крім суми акцизного податку з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі алкогольних напоїв (пункт 226.7 статті 226 ПК України).
Аналіз податкового законодавства України свідчить про те, що маркування продукції маркою акцизного податку підтверджує сплату акцизу та легальність ввезення та реалізації на території України відповідних виробів.
Пунктом 3 розділу І Положення передбачено, що установлені в цьому Положенні вимоги до змісту розрахункових документів визначають обов`язкові реквізити розрахункових документів/електронних розрахункових документів. У разі відсутності в документі хоча б одного з обов`язкових реквізитів, а також недотримання сфери його призначення, такий документ не прийматиметься як розрахунковий.
Отже, розрахунковим може вважатися лише документ, який відповідає вимогам зазначеного Положення. При цьому, цифрове значення штрихового коду марки акцизного податку на алкогольні напої є обов`язковим реквізитом фіскального касового чеку, а отже відсутність цього реквізиту у фіскальному чеку має кваліфікуватися як те, що такий документ не є розрахунковим.
У постановах від 07.08.2025 року у справі № 280/6835/23 та від 09.09.2024 року у справі 280/6832/23 Верховний Суд вказав, що відсутність обов`язкового реквізиту у фіскальному чеку на товари (послуги), виданому суб`єктом господарювання - платником акцизного податку, як цифрове значення штрихового коду марки акцизного податку на алкогольні напої позбавляє такий документ статусу розрахункового, відповідно, створення і роздрукування, а так само видача покупцеві документу з таким недоліком не може вважатися належним виконанням обов`язку, встановленого пунктом 2 статті 3 Закону № 265/95-ВР.
У постанові від 27 березня 2025 року у справі №280/6830/23 Верховний Суд виснував, що розрахунковим може вважатися лише документ, який відповідає вимогам зазначеного вище Положення, тому відсутність обов`язкових реквізитів у фіскальних касових чеках на товари (послуги) є свідченням створення суб`єктом господарювання невідповідних розрахункових документів, відповідно, проведення розрахункових операцій через РРО тягне за собою застосування фінансової санкції, передбаченої Законом № 265/95-ВР.
Щодо твердження позивача про неможливість використання даних СОД РРО, як належного доказу, суд зазначає наступне.
Наказом Міністерства фінансів України від 08 жовтня 2012 року №1057, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17 жовтня 2012 року за №1743/22055, затверджено Порядок передачі інформації від реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій дротовими або бездротовими каналами зв`язку до органів Державної податкової служби України (далі - Порядок).
У пункті 1.2 Порядку визначено: 
- система зберігання і збору даних РРО (далі - СЗЗД РРО) - загальнодержавна система, призначена для збору даних РРО та передачі цих даних до системи обліку даних РРО в ДПС за технологією зберігання і збору даних РРО для Державної податкової служби України; 
- система обліку даних РРО (далі - СОД РРО) - інформаційна система, призначена для збору, зберігання, використання даних реєстраторів розрахункових операцій та програмних реєстраторів розрахункових операцій (у тому числі електронних копій розрахункових документів та фіскальних звітних чеків, створених реєстраторами розрахункових операцій і програмними реєстраторами розрахункових операцій), перевірки справжності та достовірності розрахункових документів.
Відповідно до пункту 1.7 Порядку суб`єкти господарювання, які використовують ПРРО, повинні передавати до органів ДПС по дротових або бездротових каналах зв`язку інформацію у формі електронних копій розрахункових документів, електронних фіскальних звітів, електронних фіскальних звітних чеків та іншу інформацію, необхідну для обліку роботи ПРРО фіскальним сервером контролюючого органу, яка створюється засобами таких ПРРО.
Пунктами 2.1, 2.2 Порядку визначено, що СЗЗД РРО базується на технології зберігання і збору даних РРО для органів ДПС, розробленої Національного банку. Складовими компонентами СЗЗД РРО, яка використовує таку технологію, є: РРО з КСЕФ; РРО, що друкують контрольну стрічку з модемом; інформаційні еквайри; ЦКММ; ЦІ МБ РРО; комплекс первинної обробки даних РРО, який забезпечує декриптування і перевірку контрольно-звітної інформації, що формується РРО, та оперативне збереження зазначеної інформації для подальшої передачі до СОД РРО.
СЗЗД РРО забезпечує збір та внесення даних РРО у бази даних СОД РРО у такому вигляді, в якому дані сформовані в РРО, перевірку цілісності і незмінності даних та ідентифікацію РРО засобами НСМЕП.
Отже, вся інформація, яка зазначається у фіскальному чеку, технічно дублюється в електронній копії, що надходить до податкового органу.
Тобто, використання податковим органом під час проведення фактичної перевірки отриманої податкової інформації, яка надходить від платників податків, через бази даних інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних систем, зокрема інформація: про фінансово-господарські операції платників податків; про застосування реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій, у тому числі щодо електронних копій розрахункових документів та фіскальних звітних чеків, поданих до контролюючих органів через інформаційну систему СОД РРО, у вигляді електронного розрахункового (фіскального) документа (чека, звіту), є такою, що може використовуватися контролюючими органами, як податкова інформація під час проведення фактичних перевірок платників податків.
Використання такої інформації є належною реалізацією контролюючим органом податкового контролю, як необхідний комплекс заходів, що забезпечує формування та реалізацію державної фінансової політики, щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій та може бути самостійною підставою для висновків під час проведення фактичної перевірки.
Отже, контролюючий орган області під час проведення фактичної перевірки має правову можливість використовувати податкову інформацію, яка міститься в СОД РРО, зокрема щодо перевірки наявності (відсутності) цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку на алкогольні напої та коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, інформація та дані якої є фактичним відображенням (дублюванням) розрахункових операцій проведених позивачем у відповідний перевірочний період.
Щодо твердження позивача про те, що контролюючим органом пропущено встановлені законом строки притягнення до відповідальності, суд зазначає наступне.
Пунктом 102.1 статті 102 ПК України передбачено, що контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, за днем її фактичного подання.
Відтак, з 03.06.2023 року - дня вчинення першого порушення, встановленого актом фактичної перевірки до 18.02.2026 року – дня прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, минуло 991 календарний день, що не перевищує 1095 календарних днів.
Верховний Суд у постанові від 06.02.2025 року у справі №120/11036/23 зазначив, що «Податковим кодексом не встановлено будь-яких обмежень та/або заборон щодо періоду діяльності платника, який перевіряється в ході фактичних перевірок, крім статті 102 ПК України (не пізніше 1095 днів), а так само, як і використання під час проведення фактичної перевірки відповідних документів, визначених ПК України, податкової інформації, даних СОД РРО, інших матеріалів, отриманих в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи.
Щодо можливості проведення фактичної перевірки в межах 1095 днів та правомірності наказу про призначення такої перевірки, було зроблено висновок Верховним Судом також у справі № 826/8284/17 (постанова від 20 травня 2022 року) та у справі № 280/6832/23 (постанова від 09 вересня 2024 року).
Враховуючи вищенаведене, суд зазначає, що оскаржувані податкові повідомлення – рішення були винесені в межах строку.
Стосовно посилання позивача на висновки, викладені в постановах Верховного Суду, зазначених у позовній заяві, то суд зазначає, що такі не підтверджуються фактичними правовими висновками, сформульованими у відповідних постановах, а більшість з них, згідно Єдиного державного реєстру судових рішень, взагалі не існують.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що податкові повідомлення -рішення від 18.02.2026 року № 00031270705 та № 00031280705 прийняті контролюючим органом обґрунтовано, з урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а отже є правомірними і не підлягають скасуванню.
У відповідності до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Підсумовуючи викладене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, виходячи з наведених висновків в цілому, суд дійшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення.
У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішується.
Керуючись ст. ст. 5, 19, 77, 243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд – 
ВИРІШИВ:

1. У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Закарпатській області (Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Волошина, буд. 52, код ЄДРПОУ ВП 44106694) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - відмовити.

2. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя	Н.Д. Маєцька