Справа № 752/3240/26 
Провадження № 2/752/13680/26 
Р І Ш Е Н Н Я 
іменем України

11.09.2026 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі
головуючого судді Данілової Т.М.
з участю секретаря Веселовської А.В.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» про захист прав споживачів (про визнання права), -

ВСТАНОВИВ:

позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просить:
1) визнати, що опублікуванням публічного договору приєднання про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у газеті Київської міської ради «Хрещатик» № 99 (4695) від 14.07.2015 Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» порушило його право на одержання доступної інформації про продукцію за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_1 ;
2) визнати, що опублікуванням зазначеного договору у тій самій газеті відповідач порушив його право на погодження, зміну або розірвання договору протягом одного місяця з дня внесення проекту договору.
В обґрунтування позову зазначено, що позивач є співвласником квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва від 29.04.2002 та отримує послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надає відповідач на підставі публічного договору приєднання, опублікованого в газеті «Хрещатик» № 99 (4695) від 14.07.2015. Позивач вважає, що оприлюднення договору саме в друкованому виданні, тираж якого (131 855 примірників) становить лише 4,6% від чисельності населення м. Києва станом на 01.01.2015 (2 887 974 особи), позбавило абсолютну більшість споживачів, у тому числі і його, можливості ознайомитися з договором, чим порушено його право на доступну інформацію про продукцію, передбачене частинами 1, 2 статті 15 Закону України «Про захист прав споживачів», а також право на погодження, зміну або розірвання договору протягом одного місяця з дня внесення його проекту, передбачене частиною 5 статті 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції Закону № 1875-IV, чинній на момент опублікування договору).
Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 16 лютого 2026 року відмовлено у відкритті провадження у даній справі.
Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 26 лютого 2026 року повернена заява про відвід судді.
Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 10 березня 2026 року повернена заява про відвід судді.
Постановою Київського апеляційного суду від 30 квітня 2026 року скасована ухвала Голосіївського районного суду м. Києва від 16 лютого 2026 року, справа направлена для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 17 липня 2026 року заява про відвід судді передана на вирішення іншому судді, визначеному в порядку, передбаченому ст. 33 ЦПК України.
Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 20 липня 2026 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді.
Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 11 серпня 2026 року в справі відкрито провадження та вирішено розглядати її в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позову заперечив, зазначивши, зокрема, що: публічний договір розроблений на основі Типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 № 529, та за змістом і умовами відповідає вимогам законодавства; газета «Хрещатик» є офіційним друкованим виданням Київської міської ради, визначеним для оприлюднення нормативно-правових актів Київради, тому опублікування договору саме в цьому виданні відповідає встановленому порядку офіційного оприлюднення; інформація про договір та тарифи додатково доводилася до відома споживачів шляхом розміщення на офіційному вебсайті органу місцевого самоврядування та на інформаційних дошках на прибудинкових територіях; позивач фактично розпочав оплату послуг відповідача у травні-червні 2015 року, чим підтвердив прийняття запропонованих умов договору; позивач не зазначив, які саме умови договору не відповідають законодавству та порушують його права, не звертався до відповідача з пропозицією укласти індивідуальний договір або змінити чи розірвати договір; обраний позивачем спосіб захисту «визнання права» не є ефективним; аналогічні позови позивача до відповідача з тих самих підстав неодноразово вже були предметом судового розгляду і в їх задоволенні було відмовлено, зокрема у справах № 752/26076/24 та № 752/26159/24. Відповідач просив відмовити в задоволенні позову повністю.
Позивач надіслав відповідь на відзив. Просить задовольнити позов.
Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 11 вересня 2026 року відмовлено в задоволенні клопотання КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що Рішенням Київської міської ради № 270/270 від 09.10.2014 року «Про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством м. Києва» змінено виконавців послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.
Вказане рішення опубліковано у засобі масової інформації - газеті Київської міської ради «Хрещатик» № 99 (4695) від 14.07.2015; у публікації містилась інформація про нового виконавця послуг - Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва».
Одночасно, у вказаній публікації доведено до відома споживачів типовий текст публічного договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, який у розумінні ст. 634 ЦК України є договором приєднання.
Позивач є співвласником квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва від 29.04.2002 № 26447 та є споживачем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надає відповідач.
Відповідно до статті 205 ЦК України правочини можуть укладатися як усно, так і у письмовій (у тому числі електронній) формі, якщо інше прямо не визначено законом. При цьому волевиявлення сторін може підтверджуватися їхньою поведінкою, яка свідчить про намір досягти правових наслідків.
Згідно зі статтею 633 ЦК України публічним є договір, який підприємець зобов`язаний укладати з кожним споживачем на однакових умовах. Умови такого договору встановлюються однаковими для всіх споживачів і не можуть надавати перевагу одній особі перед іншою. Відмова від укладення публічного договору без об`єктивних причин є незаконною та тягне обов`язок відшкодувати завдані збитки.
Також частина друга статті 642 ЦК України передбачає, що у разі вчинення адресатом оферти дій, які прямо свідчать про її прийняття (оплата, отримання послуг тощо), договір вважається укладеним.
Положення статей 901, 903 ЦК України встановлюють, що за договором про надання послуг виконавець надає послугу на замовлення споживача, а останній зобов`язаний її оплатити. Закон України «Про житлово-комунальні послуги» деталізує істотні умови такого договору, зокрема перелік послуг, тарифи, порядок оплати та відповідальність сторін.
Відповідач надає зазначені послуги на підставі публічного договору приєднання, розробленого на основі Типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 № 529, текст якого опубліковано в газеті Київської міської ради «Хрещатик» № 99 (4695) від 14.07.2015.
Газета «Хрещатик» заснована рішенням Київської міської ради народних депутатів від 07.09.1990 та відповідно до Регламенту Київської міської ради, а також розпоряджень виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) визначена офіційним друкованим виданням, призначеним, зокрема, для оприлюднення нормативно-правових актів Київської міської ради, у зв`язку з чим оприлюднення договору саме в цьому виданні відповідає встановленому порядку офіційного оприлюднення актів органу місцевого самоврядування.
Крім опублікування договору в газеті, судом враховано доводи відповідача про те, що інформація про перелік житлово-комунальних послуг, структуру цін/тарифів та чинний договір додатково доводилася до відома споживачів шляхом розміщення на офіційному вебсайті органу місцевого самоврядування та на інформаційних дошках на прибудинкових територіях, що позивачем не спростовано.
Щодо доводів позивача про порушення його права на доступну інформацію про продукцію (частини 1, 2 статті 15 Закону України «Про захист прав споживачів»), суд зазначає таке.
Закон не встановлює вичерпного переліку способів доведення інформації про продукцію до відома споживачів, а лише вимагає її доступності, яка може забезпечуватися, зокрема, розміщенням у місцях, де продукція реалізується, а також в інший спосіб, прийнятий для окремих видів продукції або окремих сфер обслуговування. Офіційне опублікування договору приєднання в газеті органу місцевого самоврядування, визначеній нормативно-правовими актами як офіційне видання для оприлюднення актів Київської міської ради, є визнаним у сфері надання житлово-комунальних послуг способом доведення умов публічного договору до відома невизначеного кола споживачів. Аналогічна правова позиція викладена у рішенні Голосіївського районного суду міста Києва від 10.03.2025 у справі № 752/26076/24, залишеному без змін постановою Київського апеляційного суду від 04.09.2025, а також у постанові Київського апеляційного суду від 18.12.2025 у справі № 752/26159/24, якими встановлено, що публічний договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, опублікований у газеті «Хрещатик» № 99 (4695) від 14.07.2015, за змістом та умовами відповідає вимогам законодавства.
Наведений позивачем розрахунок відсотка населення міста Києва, яке нібито мало фізичну можливість ознайомитися з конкретним тиражем номера газети (4,6%), не спростовує законності самого способу оприлюднення договору, оскільки законодавство не пов`язує доступність інформації з фактичним відсотком читачів друкованого видання, а з дотриманням встановленого порядку офіційного оприлюднення актів (рішень) органу місцевого самоврядування. При цьому судом також ураховано, що інформація про договір додатково доводилася до відома споживачів через офіційний вебсайт органу місцевого самоврядування та інформаційні дошки на прибудинкових територіях.
Щодо доводів позивача про порушення його права на погодження, зміну або розірвання договору протягом одного місяця з дня внесення його проекту (частина 5 статті 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції Закону № 1875-IV), суд зазначає таке.
Відповідно до частини 2 статті 634 ЦК України договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, лише якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася, за умови, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.
Позивач у позовній заяві не зазначив, які саме умови договору є для нього обтяжливими та яких прав, які він звичайно мав, він унаслідок цього договору позбавлений, а також не надав доказів звернення до відповідача з пропозицією укласти індивідуальний договір, змінити чи розірвати договір та отримання відмови в цьому. Навпаки, судом встановлено, що позивач фактично розпочав оплату послуг відповідача у травні-червні 2015 року, тобто після опублікування договору, чим, відповідно до статей 642, 643 ЦК України, вчинив дії, що засвідчують прийняття ним запропонованих умов договору. Аналогічна правова позиція, зокрема, викладена у рішенні Голосіївського районного суду міста Києва від 07.04.2026 у справі № 752/29858/25, яким встановлено, що споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору, а своїм правом на укладення індивідуального договору позивач не скористався та за його укладенням до відповідача не звертався.
За таких обставин суд не встановив порушення відповідачем права позивача на погодження, зміну або розірвання договору протягом одного місяця з дня внесення його проекту.
Крім того, суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 2, частини 1 статті 4 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб. Обраний позивачем спосіб захисту у вигляді «визнання права» (частина 2 статті 16 ЦК України) в межах заявлених позовних вимог не є ефективним, оскільки задоволення такого позову не призведе до відновлення чи захисту будь-якого порушеного майнового або немайнового права чи інтересу позивача та не тягне за собою будь-яких правових наслідків для сторін. Аналогічна правова позиція неодноразово висловлювалася Великою Палатою Верховного Суду, зокрема у постанові від 16.06.2020 у справі № 145/2047/16-ц.
Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем права чи охоронюваного законом інтересу позивача є самостійною підставою для відмови в позові (постанова Верховного Суду від 22.03.2023 у справі № 509/5080/18).
Суд також ураховує, що аналогічні позовні вимоги позивача до того самого відповідача з тих самих фактичних підстав (застосування у правовідносинах з позивачем публічного договору, опублікованого в газеті «Хрещатик» № 99 (4695) від 14.07.2015) неодноразово були предметом судового розгляду, зокрема у справах № 752/26076/24 та № 752/26159/24, за результатами розгляду яких у задоволенні аналогічних позовів було відмовлено.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про недоведеність та необґрунтованість позовних вимог, у зв`язку з чим у задоволенні позову слід відмовити повністю.
На підставі викладеного, керуючись статтями 15, 16, 627, 634, 642, 643 Цивільного кодексу України, Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про житлово-комунальні послуги», статтями 2, 4, 12, 13, 76-81, 89, 141, 175, 211, 223, 247, 258-259, 263-265, 274, 276, 280-282 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» про захист прав споживачів (про визнання права) - відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя