Справа № 183/1184/26
№ 2/183/546/26
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2026 року Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді - Дубовенко І.Г.,
за участю секретаря судового засідання Чабаненка Д.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Сіверськодонецької міської військової адміністрації Сіверськодонецького району Луганської області, про визнання права власності в порядку спадкування, суд - 

в с т а н о в и в :

19 січня 2026 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись до Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом, поданим представником позивача - адвокатом Гусопасовим Андрієм Васильовичем до Сіверськодонецької міської військової адміністрації Сіверськодонецького району Луганської області, в якому просить визнати за позивачами право власності на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позову позивачі посилалися на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки ОСОБА_1 та чоловік ОСОБА_2 - ОСОБА_3 . Після його смерті відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_2 . Спадщину позивачі прийняли фактично у зв`язку із тим, що проживала із померлим за однією адресою на момент його смерті. 29 листопада 2025 року позивачі звернулись для оформлення спадкових прав із заявами до Першої дніпровської державної нотаріальної контори. 29 листопада 2025 р. державним нотаріусом Першої дніпровської державної нотаріальної контори було видано Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Як зазначено у цій постанові, відмова у вчиненні нотаріально дії пов`язана із тим, що не надано оригіналу правовстановлюючого документу на вище вказану квартиру, а також відсутність інформації в Державному реєстрі речових прав. Відновити правовстановлюючі документи на квартиру неможливо оскільки інформація щодо об`єктів нерухомості Сєвєродонецької територіальної громади до 01.01.2013 року зберігалась в архівах Сєвєродонецкого БТІ. Оскільки територія Сєвєродонецької міської територіальної громади є окупованою, БТІ не виконує свої функції, в тому числі не надає інформацію на запити державних реєстраторів про наявні в архівних справах зареєстровані права власності до 01 січня 2013 року. Такі обставини також створюють проблеми для позивачів у питанні підтвердження права власності на вказану квартиру та унеможливлює отримати компенсації за знищене житло та інших репарацій (в тому числі звернення до судів міжнародних інстанцій). Іншого способу захисту права власності позивача, ніж як звернення із даним позовом, на даний момент не існує, тому позивач просить суд позов задовольнити у повному обсязі.
Відповідач відзив на позов не подав.

Ухвалою суду від 20 лютого 2026 року у цивільній справі відкрито провадження та призначено справу в підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження. 
Ухвалою суду від 20 травня 2026 року за заявою позивача витребувані докази. 
15 червня 2026 року до суду надійшла копія спадкової справи, заведена після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
16 червня 2026 року закрите підготовче провадження та справу призначено до розгляду.

Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Представник відповідача Сєвєродонецької міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені судом.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши підстави позову, докази з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності встановив такі факти і відповідні їм правовідносини.
Судом по справі встановлено, що згідно з копією паспорту ОСОБА_1 , народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ; згідно довідки № 1204-5000552980 від 29 березня 2022 року взята на облік як внутрішньо переміщена особа, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 .
ОСОБА_2 , народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ; згідно довідки № 1204-5000553431 від 29 березня 2022 року взята на облік як внутрішньо переміщена особа, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 .
Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 виданого 30 квітня 2010 року, ОСОБА_4 зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 та змінила прізвище на ОСОБА_6 .
Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно з копією свідоцтва про право власності на житло від 23 березня 1999 року, виданого Сєвєродонецьким ГПП об`єднання «Азот» Луганської області на підставі розпорядження №112 від 19 лютого 1999 року, вбачається, що ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 є співвласниками квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 42,9 кв.м.. Вказана квартира була передана на підставі Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».На зворотній стороні свідоцтва наявний Реєстраційний напис, посвідчений начальником Сєвєродонецького бюро технічної інвентаризації, про те що квартира АДРЕСА_2 зареєстрована в Сєвєродонецькому бюро технічної інвентаризації про що 11 серпня 1999 року здійснено запис в реєстрову книгу за реєстровим номером 17. 

Згідно копії технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_2 , 2-х кімнатна квартира загальною площею 42,90 кв.м., житловою площею 28,50 кв.м., належить на праві власності ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 . Право власності на вказану квартиру зареєстровано в Сєвєродонецькому бюро технічної інвентаризації про що здійснено запис в реєстрову книгу за реєстровим номером 17. 
Постановами державного нотаріуса Першої дніпровської державної нотаріальної контори Кравцовою А.І. від 29 листопада 2025 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 в зв`язку з відсутністю документу, що підтверджує право власності за спадкодавцем ОСОБА_3 на частку квартири АДРЕСА_2 , а також в зв`язку з тим, що не підтверджено право власності на вище вказану квартиру.
Згідно копії домової книги в квартирі АДРЕСА_2 зареєстрованими значаться: ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 .
З копії спадкової справи №322/2025 вбачається, що спадкоємцями, які звернулись з заявами для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 є позивачі - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . 
Згідно з витягом про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, в квартирі АДРЕСА_2 зареєстрованими значаться: ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 .
28 жовтня 2025 року КП Сіверськодонецького БТІ» щодо надання інформації стосовно зареєстрованого права власності на квартиру АДРЕСА_2 та надання копії правовстановлюючого документу, повідомлено, що вся матеріально-технічна база КП Сєвєродонецьке БТІ станом на 24.02.2022 року була розташована у м.Сєвєродонецьк Луганської області. Територія Сєвєродонецької міської територіальної громади на сьогоднішній день є окупованою РФ, підприємство не може виконувати свої функції, в тому числі надавати інформацію про об`єкти нерухомого майна, яка була наявна в архівних справах.

Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Як встановлено вимогами ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Разом з тим, Верховний Суд у постанові від 18.02.2015 у справі № 6-244цс14 зазначив, що за правилами статті 392 ЦК України, позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.
Крім того, у постанові Верховного Суду від 07.10.2015 у справі № 6-1622цс15 вказується, що відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК України цивільні права і обов`язки можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у статтях 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (ч. 1 ст. 328 ЦК України). Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, утому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.
Пункт 5 ППВССУ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснює, що якщо права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації, право власності у набувача виникає з дня такої реєстрації відповідно до закону (стаття 334 ЦК) та з урахуванням положення про дію закону в часі на момент виникнення спірних правовідносин. 
Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.
Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Як встановлено з матеріалів справи, позивач є спадкоємцем першої черги.
Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Відповідно до ст. 1296 ч. 1 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику в справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.
Аналогічна думка викладена в роз`ясненні наданому Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0-13 від 16 травня 2013 року, відповідно до якого, визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» - у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
У зв`язку із відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом позивач не може реалізувати своє право на отримання спадщини і тому звернувся з позовом до суду, оскільки в інший спосіб, окрім судового порядку, не може захистити своє спадкове майнове право.
Таким чином в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 належало по 1/3 частини квартири АДРЕСА_2 .
Крім того, позивачами  ОСОБА_2 , ОСОБА_1 доведено суду про неможливість в інший ніж судовий спосіб оформити право власності на спадкове майно, тому суд дійшов висновку про визнання за ними права власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті  ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 76-81, 89, 258-259, 263-268 ЦПК України, суд -
у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Сіверськодонецької міської військової адміністрації Сіверськодонецького району Луганської області, про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 42,9 кв.м., житловою площею 28,5 кв.м..
Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 42,9 кв.м., житловою площею 28,5 кв.м..
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 42,9 кв.м., житловою площею 28,5 кв.м. в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 42,9 кв.м., житловою площею 28,5 кв.м. в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса місця реєстрації як ВПО: АДРЕСА_4 , електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_4 ).
Позивач: ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 , адреса місця реєстрації як ВПО: АДРЕСА_4 , електронна пошта: відсутня).
Відповідач: Сєвєродонецька міська військова адміністрація Сєвєродонецького району Луганської області (ЄДРПОУ 44083662, адреса місця реєстрації: бул.Дружби Народів, будинок 32, м.Сіверськодонецьк, Луганська область, 93400 ; електронна пошта: vca@sed-rada.gov.ua).

Суддя        І.Г.Дубовенко