ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2026 року | справа № 380/8762/26

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Морської Галини Михайлівни, розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (далі - позивачка) звернулася в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (далі -відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - відповідач-2), в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області № 133850022699 від 10.03.2026 про відмову у призначенні пенсії за віком, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 з 21.09.1983 по 11.02.2002 та періоди догляду за дітьми - ІНФОРМАЦІЯ_6 та ІНФОРМАЦІЯ_2 до досягнення трирічного віку;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Львівській області повторно розглянути мою заяву від 02.03.2026 року щодо призначення пенсії за віком з урахуванням зарахованих до страхового стажу періодів роботи. 
Ухвалою від 07.05.2026 відкрите спрощене провадження у справі без виклику сторін.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 , 02 березня 2026 року, звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про призначення пенсії за віком. Зазначену заяву за принципом екстериторіальності розглянуло Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області та прийняло рішення №133850022699 від 10.03.2026 про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу - 33 роки. 
В обґрунтування вказаного рішення відповідач вказує, що у позивачки відсутній страховий стаж, який має становити після досягнення пенсійного віку - не менше 33 роки, необхідний для призначення пенсії за віком, а страховий стаж позивачки, як зазначає відповідач становить 18 років 6 місяців 27 днів. Згідно цього рішення до страхового стажу не зараховано періоди догляду за дітьми ІНФОРМАЦІЯ_6 та ІНФОРМАЦІЯ_5 до досягнення трирічного віку, оскільки у свідоцтвах про народження відсутні відмітки про одержання паспорта, відсутні паспорта дітей, в заяві про призначення пенсії відсутня відмітка матері про здійснення догляду за дітьми до досягнення трьохрічного віку; періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 з 21.09.1983 по 11.02.2002 рік, оскільки в період роботи дата переведення 08.07.1991 виправлена та в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні дані про зазначений період роботи.
Позивачка вважає спірне рішення протиправним та просить суд задовольнити позов.
22.05.2026 відповідач-1 надіслав суду клопотання про долучення доказів, у якому на виконання ухвали Львівського окружного адміністративного суду від 07.05.2026 у справі № 380/8762/26 надав витребувані документи та повідомив обставини розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком. Зазначив, що позивачка звернулася за призначенням пенсії 02.03.2026, на момент звернення досягла 60 років 1 місяця 2 днів, однак відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV для призначення пенсії у 2026 році необхідно мати не менше 33 років страхового стажу, тоді як страховий стаж позивачки становить 18 років 6 місяців 27 днів.
Відповідач-1 зазначив, що до страхового стажу не зараховано періоди догляду позивачки за дітьми, ІНФОРМАЦІЯ_6 та ІНФОРМАЦІЯ_2 , до досягнення ними трирічного віку у зв`язку з відсутністю документів, необхідних для підтвердження такого догляду, а також період роботи з 21.09.1983 по 11.02.2002 згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_1 через наявність виправлення у записі про переведення від 08.07.1991 та відсутність відомостей про цей період у Реєстрі застрахованих осіб. Посилаючись на статті 24, 26 Закону № 1058-IV, відповідач-1 дійшов висновку про відсутність у позивачки необхідного страхового стажу для призначення пенсії за віком та правомірність прийнятого рішення про відмову у її призначенні.
Із вказаних підстав просить суд відмовити у задоволенні позову.
26.05.2026 відповідач-2 надіслав суду відзив, у якому заперечив проти задоволення позову, зазначивши, що оскаржуване рішення № 133850022699 від 10.03.2026 прийнято правомірно, оскільки на момент звернення 02.03.2026 позивачка ОСОБА_1 досягла 60-річного віку, однак мала 18 років 6 місяців 27 днів страхового стажу, тоді як відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV у 2026 році для призначення пенсії за віком після досягнення 60 років необхідно мати не менше 33 років страхового стажу.
Відповідач-2 вказує, що під час визначення страхового стажу позивачки не враховано періоди догляду за дітьми, ІНФОРМАЦІЯ_6 та ІНФОРМАЦІЯ_2 , до досягнення ними трирічного віку, оскільки подані документи, на його думку, не містять належного підтвердження здійснення такого догляду, а також період роботи з 21.09.1983 по 11.02.2002 згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_1 у зв`язку з наявністю виправлення у записі про переведення від 08.07.1991 та відсутністю відповідних відомостей у Реєстрі застрахованих осіб.
Обґрунтовуючи правомірність такого визначення страхового стажу, відповідач-2 посилається на статті 24, 26 Закону № 1058-IV, статтю 48 КЗпП України, пункт 3 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, та Інструкцію № 58, відповідно до яких страховий стаж підтверджується даними персоніфікованого обліку, а за періоди до його впровадження - належними документами, при цьому за наявності неправильних чи неточних записів у трудовій книжці відповідні періоди роботи можуть підтверджуватися іншими документами, передбаченими законодавством.
Разом з тим відповідач-2 зазначає, що оскаржуване рішення прийнято Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області, яке безпосередньо розглядало заяву позивачки про призначення пенсії, у зв`язку з чим Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області не є органом, який приймав спірне рішення, а тому вимоги про зобов`язання останнього зарахувати спірні періоди до страхового стажу та повторно розглянути заяву від 02.03.2026 відповідач-2 вважає безпідставними.
Із вказаних підстав просить суд відмовити у задоволенні позову.
Розглянувши наявні у справі документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд зазначає наступне. 
Позивачка, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою та документами щодо призначення пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі-Закон 1058). 
Вік заявниці 60 років 1 місяць 2 дні. 
Із метою підтвердження наявного страхового стажу для призначення пенсії за віком позивач подав до пенсійного органу: 
1. копію заяви про призначення/перерахунок пенсії від 02.03.2026 №1903; 
2. копію паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 ;
3. копія картки платника податків НОМЕР_8 від 24.01.2025;
4. свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 від 21.03.1994;
5. свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_4 від 29.09.2012; 
6. копію трудової книжки серії НОМЕР_1 від 26.09.1983;
7. пам`ятку пенсіонера.
Із 01.04.2021 впроваджено нову технологію екстериторіального призначення/ перерахунку пенсії та ухвалено Постанову правління Пенсійного фонду України "Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України" від 16.12.2020 року № 25-1, зареєстровану в Міністерстві Юстиції України 16.03.2021 за №339/35961, згідно з якою внесено, зокрема, відповідну низку змін до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та Положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України.
Відповідно до п. 1.1 Порядку, заява про призначення пенсії подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).
Згідно п. 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 (зі змінами), після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
За принципом екстериторіальності засобами програмного забезпечення заява позивачки та надані документи розподілено на Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області для опрацювання. 
Зазначену заяву за принципом екстериторіальності розглянуло Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області та прийняло рішення №133850022699 від 10 березня 2026 року про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу - 33 роки. 
Рішення мотивоване наступним: 
«…За результатами розгляду документів доданих до заяви до страхового стажу не зараховано: 
- періоди догляду за дітьми ІНФОРМАЦІЯ_6 та ІНФОРМАЦІЯ_5 до досягнення трирічного віку, оскільки у свідоцтвах про народження відсутні відмітки про одержання паспорта, відсутні паспорта дітей, в заяві про призначення пенсії відсутня відмітка матері про здійснення догляду за дітьми до досягнення трьохрічного віку; 
- періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 з 21.09.1983 по 11.02.2002 рік, оскільки в період роботи дата переведення 08.07.1991 виправлена та в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні дані про зазначений період роботи.
За наданими документами право на призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону №1058 заявниця матиме при досягненні 65 років, тобто з 31.01.2031 року. За умови надання додаткових документів, право на пенсію буде переглянуто…».
18.03.2026 позивачка повторно звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою щодо призначення пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV.
Листом від 17.04.2026 відповідач повідомив позивачку, що страховий стаж становить 18 років 06 місяців 27 днів, у зв`язку з чим рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 10 березня 2026 року № 133850022699 їй відмовлено у призначенні пенсії через відсутність необхідного страхового стажу.
При цьому до страхового стажу не зараховано періоди догляду за дітьми ІНФОРМАЦІЯ_6 та ІНФОРМАЦІЯ_5 до досягнення трирічного віку, оскільки у свідоцтвах про народження відсутні відмітки про одержання паспорта, відсутні паспорта дітей, в заяві про призначення пенсії відсутня відмітка матері про здійснення догляду за дітьми до досягнення трьохрічного віку та періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 з 21.09.1983 по 11.02.2002 рік, оскільки в період роботи дата переведення 08.07.1991 виправлена та в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні дані про зазначений період роботи.
Для підтвердження зазначеного періоду відповідач запропонував позивачці надати підтверджуючі документи, видані уповноваженим органом або архівною установою на підставі первинних документів.
Не погодившись із цим рішенням, позивач звернувся до суду.
Надаючи оцінку позиціям сторін, суд застосовує наступні правові норми.
Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV), норми якого суд застосовує в редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин. 
У розумінні абз. 22 ст. 1 Закону № 1058-IV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
За змістом ч. 1 ст. 9 Закону № 1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності вказаним Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених зазначеним Законом.
Відповідно до ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
За приписами ст. 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
На виконання вимог статті 62 Закону № 1788-ХІІ Кабінет Міністрів України постановою від 12.08.1993 № 637 затвердив Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637), пунктом 3 якого визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Згідно із пунктом 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Відповідно до «Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях», затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162:
- трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників і службовців;
- трудові книжки ведуться на всіх робітників і службовців державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій *, які працювали понад 5 днів, в тому числі на сезонних і тимчасових працівників, а також на позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню;
- всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільненні - в день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження);
- записи проводяться акуратно, пір`яною чи кульковою ручкою, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольору;
- в розділах «Відомості про роботу», «Відомості про нагородження», «Відомості про заохочення» трудової книжки (вкладиша) закреслення раніше внесених неточних або неправильних записів не допускається; - в графі 3 розділу «Відомості про роботу» у вигляді заголовка пишеться повне найменування підприємства;
- в графі 3 пишеться: «Прийнято або призначений в такий-то цех, відділ, підрозділ, ділянку, виробництво» із зазначенням їх конкретного найменування, а також найменування роботи, професії або посади і присвоєного розряду. Записи про найменування роботи, професії або посади, на яку прийнято працівника, виробляються: для робітників - відповідно до найменуваннями професій, вказаних у Єдиному тарифно-кваліфікаційному довіднику робіт і професій робітників; для службовців - відповідно до найменуваннями посад, зазначених в Єдиної номенклатурі посад службовців, або відповідно до штатного розкладу;
- при звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, нагородження та заохочення, внесені в трудову книжку за час роботи на даному підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи і печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів;
- бланки трудових книжок і вкладишів до них зберігаються в бухгалтерії підприємства як документи суворої звітності і видаються за заявкою у підзвіт особі, відповідальній за ведення трудових книжок;
- після закінчення кожного місяця бухгалтерія вимагає від особи, відповідальної за ведення трудових книжок, звіту про наявність бланків трудових книжок і вкладишів до них, з додатком прибуткового ордера каси підприємства. На зіпсовані під час заповнення бланки трудових книжок і вкладишів до них складається акт.
Зазначена Інструкція втратила чинність на підставі наказу Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993.
На виконання вимог статті 62 Закону № 1788-ХІІ Кабінет Міністрів України постановою від 12.08.1993 № 637 затвердив Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637), пунктом 3 якого визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Згідно із пунктом 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Аналіз вищезазначених положень дає суду підстави для висновку, що обов`язок ведення трудових книжок законодавцем покладений на адміністрацію підприємств, тому її неналежне ведення не може позбавити позивача права на включення спірного періоду роботи до його страхового стажу і на отримання пенсії з його врахуванням.
Більше того, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 "Про трудові книжки працівників" № 301 відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.
За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.
Тому, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.
Судом встановлено, що у трудовій книжці позивача НОМЕР_1 від 26.09.1983 містяться наступні записи за спірні періоди:
- запис №1, 21.09.1983, прийнята на роботу ученицею в`язальниці (наказ № 103-к від 20.09.1983);
- запис №2, 21.03.1984, присвоєно кваліфікацію в`язальниці 3-го розряду (наказ №24-к від 21.03.1984);
- запис №3, 23.06.1988, присвоєно кваліфікацію в`язальниці 4 розряду (наказ № 108-0 від 23.06.1988 року) - запис № 3;
- запис №4, 08.07.1991, на основі наказу «Львівоблсервісу» № 126 від 04.07.1991 переведена на Дрогобицьку фабрику «Індтрикотаж» (наказ № 84-0 від 08.07.1991);
- запис №5 , 08.07.1991, Дрогобицька фабрика індпошиву і ремонту трикотажних виробів «Індтрикотаж», на основі наказу «Львівоблсервісу» №126 від 04.07.1991 прийнята по переведенню в`язальницею 4 розряду в цех № 1 (наказ « 2-к від 08.07.1991);
- запис №6, 11.02.2002, звільнена за власним бажанням (наказ № 2-к від 11.02.2002). 
Згідно з довідкою Відділу міського архіву Трускавецької міської ради Львівської області від 16.03.2026 № 6/6, документи з кадрових питань (особового складу) Трускавецької та Дрогобицької фабрик індпошиву і ремонту трикотажних виробів «Індтрикотаж» на зберігання до Відділу міського архіву Трускавецької міської ради не передавалися.
Відповідно до довідки Відділу міського архіву виконавчого комітету Дрогобицької міської ради від 16.03.2026 № М-149/06-07, документи з кадрових питань (особового складу) Дрогобицької фабрики індпошиву і ремонту трикотажних виробів «Індтрикотаж» до архіву на зберігання не надходили, у зв`язку з чим надати довідку про підтвердження трудового стажу немає можливості.
Щодо незарахування пенсійним органом до страхового стажу позивачки періоду роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 з 21.09.1983 по 11.02.2002, "...оскільки в період роботи дата переведення 08.07.1991 виправлена та в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні дані про зазначений період роботи...", суд зазначає, що зазначені доводи відповідача щодо наявності виправлення дати переведення 08.07.1991 не можуть бути визнані достатньою підставою для неврахування спірного періоду трудової діяльності позивача.
Як вбачається з трудової книжки НОМЕР_1 , відомості про переведення позивачки 08.07.1991 на Дрогобицьку фабрику «Індтрикотаж» містяться у записі № 4, який здійснено на підставі наказу «Львівоблсервісу» № 126 від 04.07.1991 та наказу № 84-О від 08.07.1991. При цьому наступний запис № 5 також датований 08.07.1991 та містить відомості про прийняття позивача на роботу по переведенню в`язальницею 4 розряду в цех № 1. У подальшому запис № 6 від 11.02.2002 підтверджує припинення трудових відносин за власним бажанням.
Отже, зміст записів трудової книжки у їх сукупності дає можливість встановити послідовність трудової діяльності позивачки. Зокрема, дата 08.07.1991 зазначена у наступному записі про прийняття на роботу по переведенню та узгоджується з датою відповідного наказу. Таким чином, наявне виправлення дати у записі № 4 не створює обґрунтованих сумнівів щодо самого факту переведення та подальшої роботи позивача.
Крім того, записи трудової книжки містять відомості про підстави їх внесення, номери та дати відповідних наказів, найменування підприємств і посади позивача та засвідчені печатками підприємств, що додатково підтверджує їх оформлення у встановленому порядку.
Відповідно до статті 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Водночас сама по собі наявність технічного чи формального недоліку в оформленні окремого запису не свідчить про недостовірність усіх відомостей трудової книжки та не може автоматично призводити до неврахування відповідного періоду трудової діяльності.
Тому суд погоджується із позивачкою, що зазначені відповідачами обставини щодо недоліків у заповненні трудової книжки, у даному випадку є формальними.
Відтак суд вважає, що на працівника не слід покладати ризик негативних наслідків (позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань про зарахування стажу) за формальні недоліки оформлення записів трудової книжки, якщо недоліки допущені із вини адміністрації підприємства.
Так Верховний Суд у постанові від 19.12.2019 у справі № 307/541/17 зазначив, що підставою для призначення пенсії за віком є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Управління ПФУ не врахувало, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.
Крім цього Верховний Суд у постанові від 21.02.2018 в справі №687/975/17 вказав, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства, відтак вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань з призначення пенсії за віком.
Щодо посилання відповідача на відсутність у Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відомостей про спірний період роботи, то така обставина сама по собі не може бути підставою для неврахування підтвердженого трудовою книжкою періоду трудової діяльності позивача. 
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначає Закон України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон України №1058-IV).
Відповідно до статті 1 Закону України №1058-IV страхові внески - це кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до вказаного Закону.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 24 Закону України №1058-IV страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Частиною другою вказаної ж норми передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог зазначеного Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності вказаним Законом.
Згідно із статтею 20 Закону України №1058-IV страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.
Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до вказаного Закону нараховуються страхові внески.
Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків. Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені зазначеним Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.
Суд вказує на те, що страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
При цьому, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.
Відповідно до частини другої статті 24 Закону України № 1058-IV страховий стаж за періоди до впровадження персоніфікованого обліку обчислюється на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом. Відтак відсутність відповідних відомостей у Реєстрі, який не містить даних за весь період трудової діяльності позивача, не спростовує відомостей, зазначених у трудовій книжці, та не може покладати на позивача негативні наслідки неналежного ведення роботодавцем обліку і звітності.
Враховуючи, що виправлення дати у записі № 4 трудової книжки має формальний характер, інші записи трудової книжки та дати відповідних наказів узгоджуються між собою, а відсутність відомостей у Реєстрі застрахованих осіб сама по собі не спростовує факту трудової діяльності позивача, суд приходить висновку про наявність підстав для зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 з 21.09.1983 по 11.02.2002.
Отже, відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку даних про сплату страхових внесків для нарахування пенсії не є підставою для позбавлення позивачки права на зарахування до страхового стажу вказаного періоду роботи.
Таким чином, позивачка не повинна відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, несплата страхових внесків підприємством не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу періоди роботи позивача: з 21.09.1983 по 11.02.2002. 
Суд при розгляді справи враховує висновки Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постанові від 23.03.2020 у справі №535/1031/16-а.
Щодо зарахування до страхового стажу періодів по догляду за дітьми, ІНФОРМАЦІЯ_6 та ІНФОРМАЦІЯ_5, до досягнення ними трирічного віку, які не були зараховані відповідачем у зв`язку з відсутністю у свідоцтвах про народження відміток про одержання паспортів, самих паспортів дітей, а також відмітки матері у заяві про призначення пенсії про здійснення догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку, суд зазначає наступне.
Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 11 Закону №1058-ІV загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають особи, які доглядають за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відповідно до закону отримують допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та/або при народженні дитини, при усиновленні дитини.
Відповідно до частини 4 статті 24 Закону № 1058-ІV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Таким чином, до страхового стажу зараховується весь трудовий стаж, набутий до 01.01.2004 року, тобто періоди трудової діяльності до 1 січня 2004 року, як це передбачено нормами Закону України "Про пенсійне забезпечення" (Далі - Закон № 1788-ХІІ).
Згідно з частиною 2 статті 181 Кодексу законів про працю України відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустка без збереження заробітної плати зараховуються як до загального, так і до безперервного стажу роботи і до стажу роботи за спеціальністю.
Таким чином, до страхового стажу зараховуються періоди, протягом яких особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за які щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до трудового стажу для призначення пенсії до 01.01.2004 року (дата набрання чинності Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"), зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.
Так, до 01.01.2004 року до трудового стажу включалися всі періоди перебування у трудових відносинах, в тому числі у періоди відпусток: для догляду за дитиною до 3-х років, у зв`язку з вагітністю та пологами та для догляду за дитиною відповідно до медичного висновку, але не більш як до досягнення дитиною шестирічного віку. Також до трудового стажу до 01.01.2004 року включався час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку.
При цьому, достатнім є надання свідоцтва про народження дитини. Чинне законодавство не містить обов`язкової умови наявності у свідоцтві відмітки про отримання дитиною паспорту.
Як встановлено з матеріалів справи, ОСОБА_1 є матір`ю двох дітей.
ІНФОРМАЦІЯ_4 у позивачки народилася дочка - ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 , актовий запис №573 від 13 липня 1991 року.
ІНФОРМАЦІЯ_5 у позивачки народилася дочка - ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , актовий запис №216 від 21 березня 1994 року.
Таким чином, свідоцтва про народження безпосередньо підтверджують факт народження дітей, їхні дати народження та те, що матір`ю обох дітей є саме ОСОБА_1 .
У подальшому обидві дочки позивачки змінили прізвище у зв`язку з укладенням шлюбу, що підтверджується відповідними свідоцтвами про шлюб.
Так, 29 вересня 2012 року ОСОБА_2 зареєструвала шлюб з ОСОБА_4 , після чого змінила прізвище на « ОСОБА_5 », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_4 , актовий запис №13 від 29 вересня 2012 року.
27 серпня 2016 року ОСОБА_3 зареєструвала шлюб з ОСОБА_6 , після чого змінила прізвище на « ОСОБА_5 », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_6 , актовий запис №334 від 27 серпня 2016 року.
Отже, наведені документи у своїй сукупності підтверджують родинний зв`язок між позивачкою та її дітьми, а також дають можливість достовірно встановити їхні дати народження, незважаючи на подальшу зміну доньками прізвищ.
Водночас відповідачем зазначені періоди не зараховано до страхового стажу виключно з формальних підстав, а саме у зв`язку з відсутністю у свідоцтвах про народження відміток про одержання паспортів, відсутністю паспортів дітей та відсутністю у заяві про призначення пенсії відмітки матері про здійснення догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку.
Суд вважає таку відмову необґрунтованою, оскільки зазначені обставини не спростовують факту народження дітей, їхнього віку та материнства позивачки.
Виходячи з дат народження дітей, період до досягнення ОСОБА_7 трирічного віку становить з ІНФОРМАЦІЯ_6 року по ІНФОРМАЦІЯ_7, а ОСОБА_8 - з ІНФОРМАЦІЯ_5 по ІНФОРМАЦІЯ_8. При цьому при обчисленні страхового стажу один і той самий період не може бути зарахований двічі.
Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку та на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.
Оскільки діти позивачки народилися у 1991 та 1994 роках, питання зарахування відповідних періодів має вирішуватися з урахуванням законодавства, що діяло на час їх виникнення.
При цьому законодавство не може тлумачитися таким чином, щоб відсутність паспорта вже повнолітньої дитини, відмітки про його отримання у свідоцтві про народження або окремої відмітки у заяві про призначення пенсії спростовувала факт народження дитини та право матері на зарахування відповідного періоду до страхового стажу.
У даному випадку позивачкою надано належні документи, які підтверджують факт народження дітей, їхні дати народження та те, що саме вона є їхньою матір`ю. Відповідачем не наведено жодних доказів того, що зазначені документи є недостовірними або що догляд за дітьми до досягнення ними трирічного віку здійснювала інша особа.
Таким чином, відсутність формальних відміток та паспортів дітей не може бути самостійною та достатньою підставою для відмови у зарахуванні спірних періодів до страхового стажу.
З огляду на викладене, періоди догляду позивачки за дітьми до досягнення ними трирічного віку підлягають врахуванню при визначенні її страхового стажу, а рішення відповідача в цій частині є необґрунтованим та таким, що порушує право позивачки на належне пенсійне забезпечення.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати стаж та повторно розглянути заяву, суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
У справі, яка розглядається суд встановив, що для прийняття рішення за результатами поданої позивачкою заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено ГУ ПФУ в Сумській області, рішенням якого позивачці відмовлено в зарахуванні спірного стажу роботи.
Тож, дії зобов`язального характеру щодо вирішення питання про зарахування стажу має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що вирішував питання про призначення пенсії, яким у цьому випадку є ГУ ПФУ в Сумській області.
Наведена правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 07.05.2024 у справі №460/38580/22 та 24.05.2024 №460/17257/23 .
Також суд зауважує, що для призначення пенсії позивачці належить обрахувати наявний у неї трудовий стаж з урахуванням задоволення позову, відтак позов в частині зобов`язання призначити пенсію належить задовольнити шляхом зобов`язання вирішити питання про призначення пенсії.
Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню у спосіб зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 26.09.1983 з 21.09.1983 по 11.02.2002 у Трускавецькій та Дрогобицькій фабриках індпошиву і ремонту трикотажних виробів «Індтрикотаж», періоди догляду за дітьми, народженими ІНФОРМАЦІЯ_6 та ІНФОРМАЦІЯ_5, до досягнення ними трирічного віку, та повторно розглянути питання щодо призначення позивачці пенсії за віком з дати її звернення.
Згідно приписів ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього кодексу, проте згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Всупереч наведеним вимогам, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування правомірності свого рішення та дій.
За таких обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 . 
Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, підп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 10.03.2026 №133850022699 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області (код ЄДРПОУ 21108013, місцезнаходження: 40030, Сумська обл., м. Суми, вул. Пушкіна, буд. 1) зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_7 , адреса: АДРЕСА_1 ) період роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 26.09.1983 з 21.09.1983 по 11.02.2002 у Трускавецькій та Дрогобицькій фабриках індпошиву і ремонту трикотажних виробів «Індтрикотаж», період догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку, згідно свідоцтва про народження дитини серії НОМЕР_5 від 13.07.1991, період догляду за дитиною до досягнення нею 3- річного віку, згідно свідоцтва про народження дитини серії НОМЕР_3 від 21.03.1994, повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.03.2026 та вирішити питання про призначення пенсії за віком з дати звернення.
У задоволенні решти позову відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_7 , адреса: АДРЕСА_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн 60 коп за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумської області (код ЄДРПОУ 21108013, місцезнаходження: 40030, Сумська обл., м. Суми, вул. Пушкіна, буд. 1). 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення через Львівський окружний адміністративний суд, а у разі реєстрації офіційної електронної адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя | Морська Галина Михайлівна