Провадження № 1-кп/582/91/26

Справа № 582/1155/26

Копія

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"08" вересня 2026 р.
Недригайлівський районний суд Сумської області в складі:
головуючого судді – ОСОБА_1 ,
з участю секретаря – ОСОБА_2 ,
розглядаючи у підготовчому судовому засіданні в залі суду в с-щі Недригайлів кримінальне провадження № 12026205510000091, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 липня 2026 року разом з угодою про визнання винуватості від 20.08.2026, за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Рогинці, Роменського району Сумської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, працюючого трактористом ТОВ «Слобожанщина Агро», раніше не судимого, 
у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 та ч. 4 ст. 358 КК України,
з участю прокурора ОСОБА_4 , 
обвинуваченого ОСОБА_3 , 
захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:
Встановлено, що ОСОБА_3 має посвідчення тракториста-машиніста, яке останній отримав у встановленому законом порядку з відкритими категоріями для водіння «А1», «А2», «В1», «В2»,
Надалі, у березні 2024 року (більш точну дату та час встановити не вдалося) у ОСОБА_3 виникла необхідність у відкритті додаткових категорій для керування транспортними засобами «Е1», «Е2», «Н»
В подальшому, ОСОБА_3 , достовірно знаючи, що посвідчення тракториста-машиніста видається особі, яка пройшла медичний огляд у порядку встановленому МОЗ, а також здобула професійну (професійно-технічну) освіту відповідно до освітньої програми за професіями, що передбачають отримання навичок керування машинами тих категорій, які заявлені на отримання посвідчення та склала теоретичний і практичний іспити екзаменаційній комісії територіального органу Держпродспоживслужби, діючи всупереч встановленому порядку, у 2024 році, (більш точної дати в ході досудового розслідування встановити не вдалося), вчиняючи дії, направлені на посібництво у підробленні документа, домовився в ході листування з невстановленою особою про підроблення посвідчення тракториста машиніста за грошову винагороду в розмірі 5000 гривень. Виконуючи відведену йому роль, ОСОБА_3 на вимогу невстановленої особи, надав у мобільному застосунку на номер телефону не відомої особи фотозображення власних документів, фото власного зображення та фото зображення зразку свого підпису для виготовлення підробленого посвідчення тракториста машиніста, чим здійснив пособництво у підробленні посвідчення тракториста машиніста.
В подальшому, у березні 2024 року (більш точну дату та час в ході дізнання встановити не вдалось), ОСОБА_3 отримавши замовлене посвідчення тракториста машиніста, у відділенні ТОВ «Нова пошта» в м. Ромни, Роменського району, Сумської області, побачив, що воно видане на його ім`я, на посвідченні вказана серія НОМЕР_1 , видане ДІСГ в Сумській області, дата видачі 14.07.2015. Дане посвідчення надавало ОСОБА_3 право керувати транспортними засобами категорії «А1», «А2», «»В1», «В2», «ВЗ», «Е1», «Е2», «Н».
Надалі, ОСОБА_3 , достовірно знаючи, що посвідчення тракториста- машиніста серії НОМЕР_1 отримано ним в порушення вимог Постанови Кабінету Міністрів України № 217 від 02.04.1994 «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчення тракториста-машиніста», а саме п.7, згідно якого посвідчення тракториста-машиніста видається особі, яка пройшла медичний огляд у порядку встановленому МОЗ, а також здобула професійну (професійно-технічну) освіту відповідно до освітньої програми за професіями, що передбачають отримання навичок керування машинами тих категорій, які заявлені на отримання посвідчення, та склала теоретичний і практичний іспити екзаменаційній комісії територіального органу Держпродспоживслужби, здійснив його використання.
Так, 21.07.2026 близько 07 години 40 хвилин рухаючись по автодорозі поблизу с. Хоружівка Роменського району Сумської області - ОСОБА_3 керував транспортним засобом, а саме трактором колісним марки «JOHN DEERE» з д.н.з. НОМЕР_2 , із бункерним накопичувачем із д.н.з. НОМЕР_3 був зупинений працівником відділення поліції №1 (с. Недригайлів) Роменського РВП ГУНП в Сумській області. Після зупинки, на вимогу працівника поліції відділення поліції №1 (с. Недригайлів) Роменського РВП ГУНП в Сумській області надати для перевірки посвідчення тракториста-машиніста, ОСОБА_3 , діючи умисно, достовірно знаючи про те, що посвідчення тракториста-машиніста підроблене, оскільки отримане всупереч порядку, установленого постановою Кабінету Міністрів України № 217 від 02.04.1994, надав його поліцейському.
Відповідно до інформації наданої ГУ Держпродспоживслужби в Сумській області було встановлено, що бланк серії АС № 095819 згідно електронної бази ОСОБА_3 не видавався.
Отже, ОСОБА_3 пред`явив посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_1 , видане ДІСГ в Сумській області, від 14 липня 2015 р. на його ім`я, тобто використав завідомо підроблений офіційний документ.
Такі дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України, як пособницво в підробленні офіційного документу та ч. 4 ст. 358 КК України як використання завідомо підробленого документа.
20 серпня 2026 року між підозрюваним ОСОБА_3 , з участю захисника ОСОБА_5 , та прокурором Недригайлівського відділу Роменської окружної прокуратури ОСОБА_4 , укладено угоду про визнання винуватості.
Згідно даної угоди прокурор та підозрюваний дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій підозрюваного за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 та ч. 4 ст. 358 КК України, який у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні цих кримінальних правопорушень, погодився на співпрацю в рамках в рамках кримінального провадження. 
Також, сторонами узгоджене покарання ОСОБА_3 за вчинені кримінальні правопорушення, передбачені ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 та ч. 4 ст. 358 КК України: за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 3400 (три тисячі чотириста) грн; за ч. 4 ст. 358 КК Українку виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) грн; на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, сторони погодилися на призначення підозрюваному ОСОБА_3 остаточного покарання за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 3400 (три тисячі чотириста) грн. 
У судовому засіданні прокурор вважає, що дана угода відповідає вимогам чинного закону, обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою винуватість у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень, добровільно, без будь-якого примусу уклав угоду з прокурором про визнання винуватості, отже вона може бути затверджена судом у підготовчому судовому засіданні.
Обвинувачений ОСОБА_3 зазначив, що розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості, та наполягає на затвердженні угоди.
Позицію обвинуваченого підтвердив його захисник ОСОБА_5 . 
Суд, проаналізувавши надані матеріали, вислухавши пояснення обвинуваченого, його захисника, прокурора, дійшов наступного висновку.
Відповідно до ст.ст. 468, 469 КПК України, у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода про визнання винуватості.
Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Як вбачається зі змісту угоди про визнання винуватості, ОСОБА_3 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 та ч. 4 ст. 358 КК України, в обсязі пред`явленого обвинувачення.
Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_3 згідно ст. 12 КК України є кримінальними проступками. Матеріальна шкода вчиненими правопорушеннями не завдана.
Сторонам роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст.473 КПК України та наслідки умисного невиконання угоди. В угоді зазначені права і обов`язки прокурора та обвинуваченого щодо укладення угоди.
Покарання, узгоджене сторонами угоди, відповідає санкціям ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 та ч. 4 ст. 358 358 КК України. З урахуванням даних про особу обвинуваченого, який має позитивну характеристику з місця проживання, щиро покаявся, вчинив кримінальні правопорушення вперше, відсутність тяжких наслідків, збитків та потерпілих, сторони узгодили можливість призначення покарання на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді штрафу в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 3400 (три тисячі чотириста) грн.
Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч.1 ст.473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст.476 КПК України.
Угода укладена відповідно до ст. 472 КПК України і має усі необхідні реквізити та відомості, у тому числі стосовно міри та виду узгодженого між сторонами покарання та наслідків невиконання угоди.
Умови укладеної угоди не суперечать вимогам КПК України; правова кваліфікація дій ОСОБА_3 є правильною і передбачає можливість укладення угоди про визнання винуватості; умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; наявні підстави для визнання винуватості.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що укладена угода про визнання винуватості відповідає нормам матеріального та процесуального закону і її можливо затвердити.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, постановою дізнавача від 21.07.2026 посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_1 видане ДІСГ в Сумській області від 14.07.2015 на ім`я ОСОБА_3 , було визнано речовим доказом, тому питання щодо його подальшої долі після розгляду кримінального провадження по суті необхідно вирішувати на підставі положень п. 7 ч. 9 ст. 100 КПК України.
Відповідно до п. 7 ч. 9 ст. 100 КПК України документи, що є речовими доказами, залишаються в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання (Постанова ВС від 06 жовтня 2025 року справа № 462/1067/25 провадження № 51-2189км 25).
Відповідно до ч.4 ст. 174 КПК України слід скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Недригайлівського районного суду від 24.07.2026.
На підставі ст. 126 КПК України документально підтверджені процесуальні витрати у справі на проведення судової технічної експертизи в сумі 3850,88 грн відшкодувати за рахунок обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.
Цивільний позов по справі не заявлений.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373-376, 392, 394-395, 473, 474, 475 КПК України, суд-
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду укладену 20 серпня 2026 року між прокурором Недригайлівського відділу Роменської окружної прокуратури ОСОБА_4 і підозрюваним ОСОБА_3 , у присутності захисника ОСОБА_5 , про визнання винуватості.
Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) грн 00 коп.
Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн 00 коп.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 3400 (три тисячі чотириста) грн. 
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Недригайлівського районного суду від 24.07.2026 на речовий доказ: посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_1 видане ДІСГ в Сумській області від 14.07.2015 на ім`я ОСОБА_3 .
Речовий доказ: посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_1 видане ДІСГ в Сумській області від 14.07.2015 на ім`я ОСОБА_3 , залишити у матеріалах кримінального провадження.
Стягнути із ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на проведення судової технічної експертизи в сумі 3850 (три тисячі вісімсот п`ятдесят) грн 88 коп. 
Вирок суду може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором і обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку:
1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;
2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу, угода не може бути укладена.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копія вироку після його проголошення негайно вручається обвинуваченому та прокурору. 
Суддя:підпис З оригіналом згідно 
Суддя: ОСОБА_1