Справа № 393/99/25 
пров. 2/393/12/26

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 липня 2026 року селище Кам`янець

Новгородківський районний суд Кіровоградської області в складі:
головуючого судді Подліпенця Є.О.,
за участі секретаря судових засідань Гладир К.С.,

учасники справи:
позивачка – ОСОБА_1 ,
відповідач – Кам`янецька селищна рада Кропивницького району Кіровоградської області,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору  ОСОБА_2 ,

представники учасників справи: 
представник відповідача за довіреністю Щербина В.С.,
представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору — адвокат Майнард Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с-ща Кам`янець, за участю позивачки ОСОБА_1 , в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом  ОСОБА_3 до Кам`янецької селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору  ОСОБА_2 про визнання батьківства,-

В С Т А Н О В И В:
Позивачка ОСОБА_1 , звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою, вказуючи, що вона тривалий час без укладення шлюбу мала стосунки з ОСОБА_4 . Від спільного проживання ІНФОРМАЦІЯ_1 в них народилася дитина - син ОСОБА_5 . За життя, ОСОБА_4 визнавав своє батьківство в розмовах з нею, але записати дитину на себе відмовився. Вона в заяві про реєстрацію дитини вказала батьком ОСОБА_6 та зареєструвала дитину в порядку ст. 135 СК України. ІНФОРМАЦІЯ_2 , батько дитини – ОСОБА_4 , загинув під час виконання військового обов`язку. Після смерті ОСОБА_4 виникла необхідність в зверненні до суду з метою визнання батьківства та внесенню змін в актовий запис про народження. Відповідно до статті 125 Сімейного кодексу України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Ст. 128 СК України вказує, що визнання батьківства за рішенням суду передбачає, що: 1. За відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. 2. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. 3. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. 4. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Ст. 134 СК України передбачено, що на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. На підставі викладеного просить суд визнати ОСОБА_4 , батьком ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Митрофанівка, Кропивницького району, Кіровоградської області та внести зміни в актовий запис про народження ОСОБА_5 № 02 від 12.06.2020 року, який складений виконавчим комітетом Митрофаніської сільської ради Новгородківського району Кіровоградської області, зазначивши батьком дитини ОСОБА_4 . 
Ухвалою судді Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 13.02.2025 року по вищевказаній цивільній справі відкрито провадження та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження на підготовче судове засідання. Крім цього, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.
Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав.
Ухвалою судді Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 07.04.2025 року по вищевказаній цивільній справі за клопотанням адвоката Майнард Н.О. залучено до участі у даній цивільній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_2 та продовжено строк підготовчого судового засідання на 30 днів.
25.04.2025р. від представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору по справі надійшли пояснення, в яких остання вказує, що ОСОБА_2 особисто знала померлого ОСОБА_4 та ОСОБА_7 та їх спільного сина ОСОБА_4 , із яким спілкувалась на протязі свого життя. Від сестри ОСОБА_7 (матері загиблого захисника) - ОСОБА_8 , що була присутня під час розмови, ОСОБА_2 достовірно знає, що за життя племінника позивачка зверталась до ОСОБА_4 із повідомленням про сина. Померлий дитини не визнавав, вимагаючи проведення генетичної експертизи, від якої за життя ОСОБА_4 позивачка відмовилась. Зважаючи також на вік особи, щодо якої припускається батьківство - 15 років, та той факт, що на той час ОСОБА_4 проходів навчання у ПТУ поза межами с. Митрофанівка заявлене батьківство є малоймовірним. Зважаючи на вищевикладене, ОСОБА_2 вимагає проведення генетичної експертизи щодо ОСОБА_5 на спорідненість із ОСОБА_4 , генетичний матеріал якого перебуває у Національній Поліції України або із його бабусею - сестрою третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_9 , генетичний матеріал якої теж перебуває у вказаній установі з метою встановлення спорідненості із сином позивачки. 
Ухвалою судді Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 28.04.2025 року по вищевказаній цивільній справ за клопотанням сторони позивача витребувано з Головного управління Національної поліції в Луганській області інформацію про те чи зберігається в матеріалах кримінального провадження №12023120000000348 від 24.03.2023р. ДНК профіль (геномна інформація) ОСОБА_4 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 та інформацію, де зберігається ДНК профіль, з Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України відомості про наявність геномної інформації осіб центральному обліку генетичних ознак людини/Електронному реєстрі геномної інформації людини стосовно ОСОБА_4 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 , з Кам`янецької державної нотаріальної контори інформацію чи заводилась спадкова справа після смерті ОСОБА_4 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 та інформацію щодо кола спадкоємців, з військової частини НОМЕР_1 інформацію про те чи зберігається у військовій частині ДНК профіль (геномна інформація) ОСОБА_4 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 та інформацію, де зберігається ДНК профіль.
Також ухвалою судді Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 25.06.2025 року по вищевказаній цивільній справі за клопотанням сторони позивача витребувано з Кам`янецької державної нотаріальної контори інформацію чи заводилась спадкова справа після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 та інформацію щодо кола спадкоємців.
Крім того, ухвалою суду від 25.08.2025р. за клопотання сторони позивача по справі призначено посмертну судову молекулярно - генетичну експертизу, проведення якої доручено експертам Комунальної установи «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» та провадження по справі на час проведення експертизи зупинено.
15.05.2026 року до суду повернуто цивільну справу №393/99/25 разом із висновком експерта №167 від 12.05.2026р. за результатами проведення посмертної судової молекулярно - генетичної експертизи та ухвалою суду від 18.05.2026 року провадження по справі відновлено та продовжено зі стадії, на якій його було зупинено.
Ухвалою Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 09.06.2026 року підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду по суті.
Позивачка в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та просила суд його задовольнити. Також в судовому засіданні, на запитання суду уточнила, що підставою для задоволення заявлених нею позовних вимог є саме реалізація її дитиною спадкових прав після смерті ОСОБА_4 , а саме для прийняття її сином, як спадкоємцем першої черги спадщини після смерті батька. Крім цього пояснила, що їй відомо, що третя особа має право на спадкове майно, що залишилось після смерті ОСОБА_4 , але вважає, що її син має переважне право на вказане спадкове майно, як спадкоємиць першої черги спадкування. Між тим пояснити чому вона пред`являє позовні вимоги саме до Кам`янецької селищної ради Кропивницького району Кіровоградської і чому саме дана установа має відповідати за позовом, не може. 
Право на зайняття адвокатською діяльністю представника позивачки адвоката Заболотнього П.Л. зупинено згідно п.1 ч.1 ст. 31 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» з 16.12.2025р. на підставі заяви адвоката (а.с. 184). Іншого представника по справі для здійснення правничої допомоги, позивачка залучати відмовилася та пояснила, що представник їй не потрібен. 
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про розгляд справи був належним чином повідомлений, проте 03.06.2026р. від останнього надійшло клопотання, в якому він просить суд проводити розгляд справи без участі представника відповідача, за наявними в матеріалах справи документами та не заперечує щодо задоволення позову.
Третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору та її представник в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи були належним чином повідомлені, проте 02.07.2026р. від представника третьої особи до суду надійшло клопотання про проведення судового засідання без участі сторони третьої особи.
Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини учасників справи достатніми, суд розглянув справу у відсутність нез`явившихся відповідача, третьої особи та її представника. 
Вислухавши пояснення позивачки, розглянувши клопотання представників відповідача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд встановив наступне. 
Так, судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого виконавчим комітетом Митрофанівської сільської ради Новгородківського району Кіровоградської області, ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 та його батьками зазначені: батько – ОСОБА_6 , мати — ОСОБА_1 , про що 12.06.2020 року складено відповідний актовий запис за №02 та позивачка зареєструвала дитину в порядку ст. 135 СК України, що не заперечується учасниками справи (а.с. 22).
Позивачка ОСОБА_10 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 4, 21).
Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 виданого 25.09.2003р. ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 та його батьками вказані: батько — ОСОБА_4 , мати — ОСОБА_7 (а.с. 52).
Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 виданого 04.06.2022р. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 під час виконання військового обов`язку, що не заперечується сторонами (а.с. 43).
Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 виданого 17.07.2024р. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (батько ОСОБА_4 ) помер ІНФОРМАЦІЯ_4 та згідно копії довідки про склад сім`ї останній був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , інших осіб зареєстрованих за вказаним місцем реєстрації не вказано (а.с.41, 47).
Згідно копії Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України №00046470664 від 13.08.2024р. батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 вказані: батько — ОСОБА_11 та мати — ОСОБА_9 (а.с. 44).
Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 виданого 27.01.1998р. ОСОБА_12 народилася ІНФОРМАЦІЯ_7 та її батьками вказані: батько ОСОБА_13 та мати — ОСОБА_14 (а.с. 53)
Відповідно до копії свідоцтва про шлюб ОСОБА_12 уклала шлюб 04.02.1967р. з гр. ОСОБА_11 , та після реєстрації шлюбу змінила своє прізвище на « ОСОБА_15 » (а.с. 53).
Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_7 виданого 16.03.1954р., де вказано на російській мові, що ОСОБА_16 народилася ІНФОРМАЦІЯ_8 та її батьками значаться: батько — « ОСОБА_17 », мати — « ОСОБА_18 » (а.с.49).
Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_8 виданого 09.02.1973р. ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_9 уклала 09.02.1973р шлюб з гр. ОСОБА_20 та змінила своє прізвище на « ОСОБА_21 », також остання згідно Витягу з реєстру Аджамської територіальної громади зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 46,49).
Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_9 виданого 20.02.2025р. ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_10 померла ІНФОРМАЦІЯ_11 та згідно Витягу з реєстру Олександрійської територіальної громади остання була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 (а.с. 42, 45).
Згідно довідки виданої виконкомом Аджамської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області №260 від 24.02.2025р. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 та дійсно провела поховання своєї сестри — ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , яка проживала з листопада 2022р. за вищевказаною адресою, але була не зареєстрована та померла ІНФОРМАЦІЯ_11 (а.с. 50).
Відповідно до копії заповіту від 12.02.2025р. зареєстровано в реєстрі за №1 ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_10 заповіла усе своє майно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 (а.с. 48).
Згідно копії Витягу зі Спадкового реєстру зареєстровано спадкову справу №56/2025 в Другій Олександрійській державній нотаріальній конторі Кіровоградської області після смерті ОСОБА_9 (а.с. 51).
Згідно листа заступника начальника ГУНП в Луганській області від 13.05.2025р. №22416/111/18/02-2025 наданого на виконання ухвали суду від 28.04.2025р., то вказано, що в матеріалах досудового розслідування кримінального провадження №12023120000000348 від 24.03.2023р., ДНК-профіль (геномна інформація) ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 відсутній, інформація щодо наявності та місця збереження ДНК-профілю загиблого ОСОБА_4 у слідчому управлінні відсутня (а.с. 104-105).
Згідно листа заступника директора ДЕРЖАВНОГО НАУКОВО-ДОСЛІДНОГО ЕКСПЕРТНО-КРИМІНАЛІСТИЧНОГО ЦЕНТРУ МВС УКРАЇНИ №19/36-26447-2025 від 22.05.2025р., наданого на виконання ухвали суду від 28.04.2025р.,то в ньому вказано, що геномна інформація (ДНК-профіль) померлого ОСОБА_4 до ДНДЕКЦ МВС не надходив та в Електронному реєстрі геномної інформації людини/Центральному обліку генетичних ознак людини, станом на 22.05.2025, не перебуває (а.с. 108).
Згідно листа ТВО командира військової частини НОМЕР_1 від 04.07.2025р. №631/4148 наданого на виконання ухвали суду від 28.04.2025р., то вказано, що на час загибелі старшого солдата ОСОБА_4 забір біологічного матеріалу у військових частинах не здійснювався, відповідно інформація щодо забору та місця зберігання відсутня (а.с.137).
Згідно листа в.о. державного нотаріуса Кам`янецької державної нотаріальної контори Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 19.05.2025р. №47/02-14 наданого на виконання ухвали суду від 28.04.2025р., то вказано, що після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , Новгородківською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу за №42/2023 на підставі заяви про прийняття спадщини, поданої батьком ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_12 за №84. Інших заяв про прийняття спадщини, про відмову від спадщини не надходило. Згідно даних спадкової справи після смерті ОСОБА_4 єдиним спадкоємцем є ОСОБА_4 (а.с. 107).
Згідно листа в.о. державного нотаріуса Кам`янецької державної нотаріальної контори Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 08.07.2025р. №51/01-16 наданого на виконання ухвали суду від 25.06.2025р., то вказано, що після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , Кам`янецькою державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу за №19/2024 на підставі заяви про прийняття спадщини, поданої ОСОБА_1 законним представником малолітнього ОСОБА_5 31.07.2024р. за №73 та заяви про прийняття спадщини поданої ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_13 за №74. Інших заяв не надходило, свідоцтво про право на спадщину не видавалось (а.с. 129). 
З висновку експерта за результатами проведеної посмертної судової молекулярно-генетичної експертизи, проведеної судово-медичним експертом Державної спеціалізованої установи «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» (висновок експерта №167 від 12.05.2026р.), слідує, що молекулярно-генетичним аналізом ДНК встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , може являтися біологічним батьком дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , народженого гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_15 , з ймовірністю 99,9998818%; таким чином, батьківство практично доведене (а.с. 176-182).
Ст. 51 Конституції України, ч.ч. 2,3 ст. 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини щодо забезпечення дитини, як материнським, так і батьківським вихованням.
Відповідно до ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.
Визнання батьківства це волевиявлення особи, яка вважає себе батьком дитини. Однак одного волевиявлення особи щодо визнання себе батьком певної дитини недостатньо для настання правових наслідків. Необхідно також ще й волевиявлення матері дитини, яке полягає у вираженні згоди на те, щоб чоловік був записаний батьком її дитини. Саме тому вимагається подання до органів реєстрації актів цивільного стану спільної заяви матері дитини та чоловіка, який вважає себе батьком цієї дитини.
Визнання батьківства є констатацією факту біологічного батьківства особи, яка подала заяву до органів реєстрації актів цивільного стану, метою якого є підтвердження вже існуючого біологічного (кровного) споріднення між чоловіком, який визнає себе батьком, та дитиною.
Згідно ч. 1 ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст. 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.
Відповідно до ч. 2 ст. 128 СК України, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу.
Згідно ч. 3 ст. 128 СК України, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.
Як вбачається із норм ч. 4 ст. 128 СК України, позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.
Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи. 
Як встановлено на підтвердження батьківства за клопотанням позивачки по справі було проведено посмертну судову молекулярно-генетичну експертизу, за результатами якої встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , являтися біологічним батьком дитини позивачки. Тобто, дана експертиза є належним доказом по справі.
Позивачка як на підставу задоволення позовних вимог посилається на захист спадкових прав її дитини, а саме вказує, що встановлення батьківства її дитини з померлим ОСОБА_4 надасть можливість вважати її дитину спадкоємцем першої черги спадкування після смерті останнього та реалізувати всі спадкові права дитини на прийняття спадщини після смерті батька. 
Відповідно до положень ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. 
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). 
Згідно зі ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.
Відповідно положень ст. 1221 ЦК України, в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна – місцезнаходження основної частини рухомого майна. В особливих випадках місце відкриття спадщини встановлюється законом. 
Статтею 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. 
Справи про спадкування за законом мають вирішуватися на основі правил глави 86 ЦК України. 
Так, відповідно приписів ст. 1258 ЦК України спадкування за законом здійснюється почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги. 
Статтями 1261-1266 ЦК України визначено п`ять черг спадкування за законом, та спадкування за правом представлення, зокрема ст. 1261 цього Кодексу визначено що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ст. 1268 ЦК України). 
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК). Заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини особисто. 
Як встановлено судом після смерті ОСОБА_4 його спадщину за законом прийняв його батько ОСОБА_4 , який також пізніше помер. Після смерті ОСОБА_4 , його спадщину прийняла його мати ОСОБА_9 , яка також згодом померла, але за життя залишила заповіт, яким заповіла все належне їй на час смерті майно ОСОБА_2 , яка в свою чергу також прийняла вказане спадкове майно в порядку спадкування за даним заповітом. 
Отже, спадщина яка належала ОСОБА_4 була прийнята ОСОБА_2 . 
Відповідно до змісту роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» у правовідносинах пов`язаних з реалізацією спадкових прав позовні вимоги мають пред`являтися до спадкоємців які отримали спадщину, а у разі їх відсутності до відповідних територіальних громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.
З огляду на викладене, виходячи з характеру виниклих правовідносин, суд вважає, що особою яка має відповідати за даним позовом є саме особа, яка прийняла спадщину після смерті спадкодавця  ОСОБА_4 - ОСОБА_22 , а не Кам`янецька селищна рада Кропивницького району Кіровоградської області до якої пред`явлені позовні вимоги. 
Згідно зі ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку.
Відповідно до ч.1,3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадком.
Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Статтею 175 ЦПК України встановлено, що викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги.
За теоретичним визначенням "відповідач" - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.
Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.
Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.
Отже, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.
З огляду на зазначене визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Водночас встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язок суду, який виконується під час розгляду справи.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Водночас встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язок суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.
Тобто пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.
Позивачка у встановленому законом порядку не заявила клопотання про залучення належного співвідповідача, або про заміну не належного відповідача належним.
З огляду на не заявлення позовних вимог до спадкоємця ОСОБА_2 , яка є належним відповідачем в указаній справі, суд позбавлений можливості вирішувати питання про обґрунтованість позовних вимог та вирішення питання про їх задоволення, оскільки без залучення належного відповідача позовні вимоги не можуть бути вирішені.
Таким чином, установивши, що позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, тобто до неналежного відповідача, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі. 
При цьому суд звертає увагу, що позивачка не позбавлена права на судовий захист шляхом подання позову до належних відповідачів за своїми позовними вимогами.
Крім цього, на підставі ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позивачці в задоволенні її позовних вимог відмовлено у повному обсязі, суд вважає, що сплачені нею при зверненні до суду судові витрати у виді суми судового збору та витрати понесені з проведенням експертизи відшкодуванню на її користь з боку відповідача не підлягають.
Керуючись ст. ст. 3, 4, 12, 13, 19, 76-82, 128, 141, 178, 247, 258, 259, 263-265, 268, 352, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 1216 - 1218, 1220 – 1223 ЦК України, ст.ст. 121, 125, 126, 128, 13 5 СК України, суд,-

В И Р І Ш И В:
В задоволенні позову ОСОБА_1 до Кам`янецької селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору  ОСОБА_2 про визнання батьківства - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Датою ухвалення рішення є дата складання повного судового рішення.  
Повний текст рішення виготовлений 17.07.2026 року.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Копію рішення надіслати сторонам та третій особі.

Суддя Є.О. Подліпенець