Справа № 509/1147/23 
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2026 року с-ще Овідіополь
Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 12022162250000868 від 12.12.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Роздільна Одеської області, громадянина України, на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу за призовом під час мобілізації на посаді стрільця 1-го стрілецького відділення 3-го стрілецького взводу 3-ої стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «солдат», з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , станом на час вчинення інкримінованого правопорушення не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, –
ВСТАНОВИВ:
Згідно обвинувального акту в кримінальному провадженні №12022162250000868 від 12.12.2022 року, складеного слідчим СВ Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 та затвердженого 07.03.2023 року старшим групи прокурорів у кримінальному провадженні прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_8 , обвинуваченому ОСОБА_4 інкримінується вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.
Відповідно до формулювання обвинувачення, викладеного у вказаному обвинувальному акті, яке протягом судового розгляду не змінювалося, ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації та проходячи її на посаді стрільця 1-го стрілецького відділення 3-го стрілецького взводу 3-ої стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», в порушення вимог ст.ст. 3, 21, 68 Конституції України, ст.ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 10.12.2022 року близько 20 год 00 хв. діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання з метою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень іншій особі, знаходячись за місцем проживання ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в будинку АДРЕСА_2 , де знаходилась ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у якого на ґрунті ревнощів виникла сварка з останньою, під час якої ОСОБА_4 на грунті раптово виниклих неприязних стосунків, внаслідок сварки, що відбулась між ними, маючи умисел, направлений на спричинення ОСОБА_9 тілесних ушкоджень невизначеного ступеня тяжкості, кулаками рук наніс ОСОБА_9 невстановлену кількість ударів в голову, в результаті чого остання отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми у формі: синця правого верхнього повіку, крововилива в слизову оболонку верхньої та нижньої губи справа, крововилива в слизову оболонку верхньої та нижньої губи справа, крововилива в м`які тканини голови з внутрішньої поверхні в тім`яно-скронево-потиличній ділянці зліва, з геморагічним просочуванням лівого скроневого м`язу субдуральної гематоми (крововилив під твердою мозковою оболонкою) лівої тім`яно-скронево-потиличної ділянці з переходом базальну поверхню об`ємом близько 100 см3 із рихлого темно-червоного згортку крові та рідкої крові, слабо фіксований до оболонки, субарахноїдальний крововилив (крововилив від м`якими мозковими оболонками) лобно-тім`яної долі лівої півкулі зі скупченням в борознах. Тілесне ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, за критерієм небезпеки для життя згідно з п.2.1.2 та п.2.1.3 «в», «г», «Правил судово – медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995р.) відноситься до категорії тяжкого тілесного ушкодження. Між наявною черепно-мозковою травмою і смертю ОСОБА_9 є прямий причинний зв`язок. Смерть ОСОБА_9 настала внаслідок отриманої закритої черепно-мозкової травми. ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_9 померла від отриманих тілесних ушкоджень за місцем свого мешкання.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.2 ст.121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило втрату будь-якого органу або його функціонування, що спричинило смерть потерпілого.
Однак, дане обвинувачення не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду та повністю спростовано в ході судового розгляду встановленими обставинами справи.
Так, судом встановлено, що 10.12.2022 року в темну пору доби близько 20 години, точного часу судом не встановлено, обвинувачений ОСОБА_4 , знаходячись на подвір`ї домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на грунті раптово виниклих неприязних стосунків, внаслідок сварки, що відбулась між ним та його колишньою дружиною ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не маючи наміру заподіяти ОСОБА_9 тілесних ушкоджень будь-якого ступеня тяжкості, виявляючи необережність та не передбачаючи можливе настання суспільно небезпечного наслідку у вигляді тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, хоча повинен був і міг його передбачити (протиправна недбалість), штовхнув рукою в груди ОСОБА_9 , від чого остання, яка перебувала у стані алкогольного сп`яніння, впала на землю тавдарилась головою об невстановлений тупий предмет, з необмеженою (розповсюдженою), по відношенню до місця прикладення травмуючої сили, контактуючою поверхнею, від чого отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, від якої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_9 померла за місцем свого мешкання.
Вищевказаними діями, які виразились у вбивсті через необережність, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.119 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав частково, не погодившись з кваліфікацією вчиненого, оскільки вважає, що відштовхнув ОСОБА_9 , яка перебувала у стані алкогольного сп`яніння від себе, від чого вона впала, однак не бажав щоб вона при падінні отримала тяжке тілесне ушкодження, від якого настане її смерть.
Під час судового засідання 16.09.2025 року обвинувачений надав суду наступні покази. Він та потерпіла ОСОБА_9 були одружені, потім розлучились. За тиждень до подій, які досліджуються судом ОСОБА_9 зателефонувала йому та просила щоб він їй перерахував грошові кошти. ОСОБА_4 пояснив, що зараз грошей не має, однак привезе продукти. 08.12.2022 року додзвонитися до ОСОБА_9 він не зміг, та в цей день його відпустили зі служби на декілька днів, у зв`язку з чим він близько 22.00-22.30 год. приїхав до ОСОБА_9 . Зайшовши до кімнати, де вони разом жили, побачив незнайомого хлопця, який лежав поруч з ОСОБА_9 , він попросив його зібратися та піти. Незнайомця він не чіпав. Цей хлопець не сперечався, зібрався та пішов. ОСОБА_4 провів його до воріт. В подальшому, ОСОБА_4 загнав свій автомобіль на подвір`я домоволодіння та зайшов в будинок до ОСОБА_9 , яка була в стані алкогольного сп`яніння. Вони поспілкувались та лягли спати. Вранці 09.12.2022 року вони оазом зібрались та поїхали до магазину, де придбали алкогольні напої та повернулися додому. ОСОБА_4 та ОСОБА_9 увесь день були вдома у останньої та вживали алкоголь. Ближче до вечора до них прийшли знайомі дівчата ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 (свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 ) та всі разом продовжили розпивати спиртні напої. Близько 20.00 години 09.12.2022 року ОСОБА_4 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 пішли за місцем проживання останньої, де продовжили розпивати алкоголь. ОСОБА_4 заночував у будинку ОСОБА_17 . Наступного дня, 10.12.2022 року, ОСОБА_4 ОСОБА_14 та ОСОБА_17 продожили у неї вдома розпивати спиртні напої. Близько 17.00 години дівчата пішли до магазину заряджати телефон, оскільки не було світла, а він поїхав до ОСОБА_9 , яка була вдома та перебувала в стані алкогольного сп`яніння. Між ними почалася сварка через те, що ОСОБА_9 постійно п`є та давно не відвідувала їх спільного сина. Коли він намагався вийти з будинку, ще перебуваючи в кімнаті ОСОБА_9 почала його смикати. У зв`язку з тим, що ОСОБА_9 його не відпускала, то він її штовхнув на диван. Падаючи вона нічим не вдарялася. Коли він виходив з кімнати, то ОСОБА_9 кинула в нього стілець. Далі, ОСОБА_4 вийшов на подвір`я домоволодіння, став біля автомобіля, на якому приїхав, та закурив. Через деякий час на подвір`я вибігла ОСОБА_9 і почала його ображати. Перебуваючи на подвір`ї, вони продовжили сваритися та штовхатися. Щоб її заспокоїти ОСОБА_4 не сильно вдарив її долонею правої руки по обличчю, можливо зачепиши її губу. Після чого, обійняв ОСОБА_9 щоб заспокоїти. Коли відпустив, ОСОБА_9 почала на нього кидатися та він її злегка відштовхнув. Від даного поштовху ОСОБА_9 впала у клумбу на подвір`ї, яка була огороджена цеглинами. Він одразу її підняв. ОСОБА_9 попросила у нього цигарку. Оскільки було темно, ОСОБА_4 не бачив, щоб при падінні від його поштовху ОСОБА_9 вдарялась головою об якийсь предмет. На біль після падіння ОСОБА_9 не скаржилась. Потім до них підійшла ОСОБА_14 . Вони покурили, ОСОБА_9 заспокоїлась та разом з ОСОБА_14 пішли в приміщення будинку. ОСОБА_4 залишився на подвір`ї. Через деякий час ОСОБА_14 вийшла та повідомила, що ОСОБА_9 буде лягати спати. ОСОБА_4 ще близько 30 хвилин був на вулиці, потім бажав зайти до будинку, однак не зміг, так як двері були зачинені з середини приміщення. ОСОБА_4 залишився ночувати в автомобілі. Вранці наступного дня він розбудив ОСОБА_14 (мешкає в іншій частині будинку, в якому проживає ОСОБА_9 ). Вони попили чай, та поїхали до місця проживання ОСОБА_13 . Там попили чай, каву. Алкоголь ОСОБА_4 вже не вживав. В обідній час він з ОСОБА_14 приїхали до будинку за місцем проживання ОСОБА_9 . Двері ще були зачинені, тому ОСОБА_4 не зміг зайти до будинку. Разом з ОСОБА_14 стукали у двері, однак ніхто не відчиняв. ОСОБА_4 виламав двері та разом з ОСОБА_14 , зайшли до приміщення, де побачили на ліжку ОСОБА_9 без ознак життя. Тіло ОСОБА_9 було в звичайному положенні, повністю роздягнена, тілесних ушкоджень на тілі він не бачив. Вони з ОСОБА_14 здійснювали реанімаційні заходи, а саме робили штучне дихання. Потім викликали швидку медичну допомогу та поліцію. По приїзду працівники поліції задавали йому питання, на які він не міг відповісти, так як був у шоці. Потім його забрали до поліцейського відділу.
Також пояснив, що їх спільний з ОСОБА_9 син ОСОБА_18 після розлучення спочатку проживав з матір`ю, однак в 6 місяців, 8 місяців і в 9 місяців він періодично забирав його до себе за своїм місцем проживання. З того часу дитина постійно проживає з ним. ОСОБА_9 лише одного разу приїжджала до дитини. Після розірвання шлюбу відносини з ОСОБА_9 залишились нормальні. Він привозив їй продукти, ніколи не бив її кулаками та ногами та не бажав спричиняти їй тяжке тілесне ушкодження та смерті. ОСОБА_4 не знає де ОСОБА_9 могла отримати тілесне ушкодження від якого померти. Ударом по обличчю долонею він не міг завдати таке тілесне ушкодження від якого вона могла померти. Такод повідомив, що йому відомо, про хворобу ОСОБА_9 - епілепсію, так як одного разу вони були разом у ОСОБА_17 і у ОСОБА_9 був приступ, вона упала і почала битися. Вони її тримали поки вона не заспокоїлась. Це було під час вживання спиртних напоїв.
Захисник обвинуваченого, адвокат ОСОБА_5 вказував на недоведеність під час судового розгляду даного кримінального правадження суб`єктивної та об`єктивної сторін складу злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, а саме відсутність прямого умислу ОСОБА_4 на спричинення ОСОБА_9 тяжких тілесних ушкоджень, від яких настала її смерть, а також активних дій у вигляді навмисного завдання невстановленої кількості ударів в голову, в результаті чого остання отримала тілесні ушкодження, внаслідок чого настала її смерть.
31.05.2023 року допитана в суді потерпіла ОСОБА_19 в судовому засіданні надала наступні показання. Обвинувачений ОСОБА_4 є колишнім чоловіком її дочки – ОСОБА_9 . За час спільного проживання в них народився син ОСОБА_18 , який після розірвання шлюбу проживає з ОСОБА_4 . Безпосереднім свідком подій, які відбулись в період з 08 грудня 2022 року по 12 грудня 2022 року за адресою: АДРЕСА_2 , вона не була. Повідомила, що за час шлюбу ОСОБА_4 з її донькою, вони разом часто зловживали спиртними напоями, були випадки побиття ОСОБА_4 її доньки, про що їй розповідала сама донька, очевидцем таких подій ОСОБА_20 жодного разу не була. Із ОСОБА_9 вона спілкувалась у суботу (10.12.2022 року) по телефону. Під час розмови донька плакала, та повідомила, що ОСОБА_4 її побив у п`ятницю (09.12.2022 року), а саме повалив на пол та бив ногами. 
Потерпіла ОСОБА_20 надала суду заяву, в якій зазначила, що вона приймала участь у судових засіданнях, які проводились в приміщенні Овідіопольського районного суду Одеської області і дійшла висновку, що ОСОБА_4 не бажав наслідків у вигляді смерті її дочки та його колишньої дружини – ОСОБА_21 і її смерть це трагедія для обвинуваченого та для неї, так як навіть після розлучення між обвинуваченим та ОСОБА_22 були нормальні відносини і на утриманні ОСОБА_4 залишився син – ОСОБА_23 , 2018 року народження. ОСОБА_20 в своїй заяві зазначила, що вона не погоджується з обвинуваченням в частині, що ОСОБА_4 побив ОСОБА_9 , тобто наніс їй тілесні ушкодження, з-за чого настала її смерть, так як вважає, що дочка могла впасти і вдаритись головою як від поштовху ОСОБА_4 так і самостійно через стан сп`яніння. Також потерпіла ОСОБА_20 просила суд при вирішенні питання щодо призначення покарання ОСОБА_4 не позбавляти його волі. 
Цивільний позов до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди від потерпілої особи не заявлявся. 
16.08.2023 року допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 надала показання, що ОСОБА_4 та ОСОБА_9 були її друзями. 10.12.2022 року вона разом із ОСОБА_24 була в гостях у ОСОБА_9 за адресою: село Прилиманське, вул. Східна, 125. Був також ОСОБА_4 . Всі разом розпивали спиртні напої. Конфліктних ситуації між ОСОБА_4 та ОСОБА_9 10.12.2022 року не спостерігала, все було нормально, на тілі ОСОБА_9 травм не бачила. ОСОБА_9 про якісь конфлікти чи про свій стан здоров`я їй не розповідала. Потім вся компанія, крім ОСОБА_9 , пішли до неї додому за адресою: АДРЕСА_3 , де також продовжували пити алкоголь, та всі заночували у неї. Наступного дня із ОСОБА_4 поїхали до магазину, купили спиртне, та повернулися до неї додому, де розпивали алкогольні напої до вечора. У зв`язку з тим, що вже 2 дні не було світла, вона з дівчатами пішла до магазину заряджати телефон, а ОСОБА_4 поїхав до ОСОБА_9 . Вранці наступного дня, ОСОБА_4 повідомив їй, що він ночував у автомобілі, бо ОСОБА_9 зачинила двері. Потім вони пішли до ОСОБА_14 попити каву. Після чого, пішли до ОСОБА_9 , яка двері не відчиняла, тому ОСОБА_4 їх вибив. У кімнаті побачили мертву ОСОБА_9 
16.08.2023 року в судовому засіданні допитано свідка ОСОБА_14 , яка надала наступні показання. 10.12.2022 року бачила ОСОБА_9 , з якою проживає поряд в одному будинку. В цей день вранці вона зайшла до ОСОБА_9 та разом попили каву. ОСОБА_4 приїхав до ОСОБА_9 увечері (дату не пам`ятає). Також заходила ненадовго до ОСОБА_9 у ці дні (дату не пам`ятає), коли в неї були ОСОБА_4 , ОСОБА_13 та ОСОБА_16 , з якими розпивала алкогольні напої. Наступного дня вона пішла до ОСОБА_13 , де побачила ОСОБА_4 . Близько 18.00-19.00 години ОСОБА_4 поїхав на автомобілі до ОСОБА_9 . Коли поверталася до свого місця проживання вже було темно. Вона підійшла до воріт та побачила ОСОБА_4 та ОСОБА_9 , яка сиділа навприсядки. ОСОБА_9 була в стані сп`яніння. Свідок провела її за руку до будинку та вийшла. ОСОБА_4 залишався на подвір`ї. На наступний день ОСОБА_4 зателефонував їй та попросився зайти до неї щоб зігрітись, повідомив, що ночував в автомобілі, бо ОСОБА_9 двері не відчиняє. Потім ОСОБА_4 вибив двері та побачили ОСОБА_9 на ліжку. Вона зателефонувала до поліції та служби шіидкої медичної допомоги. За останні три дні життя ОСОБА_9 свідок ознак її побиття не бачила та від ОСОБА_9 скарг не чула.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_25 (мати обвинуваченого ОСОБА_4 ) зазначила, що її син ОСОБА_4 та ОСОБА_9 деякий час були одружені. В них народився син - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає з ОСОБА_26 . Відносини між сином та його колишньою дружиною були нормальні. Так, сварились, однак він її дуже любив і після розлучення постійно до неї приїзджав. Їй відомо, що ОСОБА_22 зловживала алкогольними напоями, що стало підставою для розлучення.
Допитаний судом 03.06.2025 року свідок ОСОБА_27 , ІНФОРМАЦІЯ_5 підтвердив, що не є безпосереднім свідком подій, які відбувались в період з 08.12.2022 року по 10.12.2022 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_4 . В судовому засіданні зазначив, що він та ОСОБА_9 знали 5 років один одного, була одружена, розлучена та не проживає з чоловіком, казала що спілкується із-за дітей. Розповідала, що ОСОБА_4 влаштовував скандали, конфлікти, він вважав що вона немає не з ким бути окрім ОСОБА_4 .. Вони зустрічались. 08.12.2022 року перебував з ОСОБА_9 , в будинку АДРЕСА_2 коли в будинок зайшов ОСОБА_4 .. Конфлікту між ОСОБА_9 , ним та ОСОБА_4 не було. Після чого він вийшов з будинку і пішов по своїм справам. Більше він ні ОСОБА_9 , ні ОСОБА_4 не бачив. 10.12.2022 року йому зателефонувала ОСОБА_9 та повідомила, що коли він пішов з будинку 08.12.2022 року, то між нею та ОСОБА_4 відбувся конфлікт, в результаті якого ОСОБА_4 її побив. 
Згідно протоколу огляду місця події від 11.12.2022 року з фототаблицею, зафіксовано огляд території домоволодіння та будинку за адресою: АДРЕСА_2 . В ході проведення слідчої дії було оглянуто труп ОСОБА_9 , а також вилучено: мобільний телефон марки SAMSUNG DUOS чорного кольору, мобільний телефон чорного кольору, простирадло блакитного кольору, з плямою речовини бурого кольору, кофта чорного кольору та жіночі труси рожевого кольору, наволочка блакитного кольору, з плямою речовиною блакитного кольору, презерватив, зрізи ногтевих пластин правої та лівих рук трупа, скляна пляшка (Горілка улюблена водка), скляна пляшка (хортиця), чотири скляні чашки, зрізи нігтевих пластин правої і лівої руки гр. ОСОБА_4 , спортивна кофта чорного кольору та штани чорного кольору (Том 1 а.п. 90-101). 
Згідно постанови слідчого СВ Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області про визнання і приєднання до правадження речових доказів від 12.12.2022 року вилучене майно визнано речовими доказами (Том 1, а.п. 112-113).
Згідно ухвали слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 14.12.2022 року по справі №496/6087/22 (провадження 1-кс/496/2325/22) мобільний телефон чорного кольору, який запаковано в спец, пакет №FPS5013430, простирадло блакитного кольору з плямою речовиною бурого кольору, яку запаковано до паперового конверта, кофта чорного кольору та жіночі труси рожевого кольору, які поміщено до паперового конверта, наволочка блакитного кольору з плямою речовиною блакитного кольору, яку поміщено до паперового конверта, презерватив, який поміщено до паперового конверта, зрізи нігтевої пластини з лівої та правої рук трупа, які поміщено до паперового конверта, скляну пляжку об`ємом 0,5 л. з написом «Горілка улюблена водка», та скляна пляжка об`ємом 0,5 л. з написом «Хортиця айс», чотири скляні чашки, які поміщено до кортової коробки зрізи нігтевих пластин з правої та лівої рук, які належать ОСОБА_4 , які поміщено до паперового конверту, спортивна кофта чорного кольору та спортивні штани чорного кольору, із застосуванням заборони відчуження, користування, розпорядження (Том 1, а.п. 114).
Згідно протоколу додаткового огляду від 12.12.2022 року з фототаблицею, відповідно до якого повторно оглянуто територію домоволодіння та будинок за адресою: АДРЕСА_2 . Під час огляду виявлено та вилучено: жіночу куртку бірюзового кольору з плямами бурого кольору, капюшон на якому також є плями бурого кольору, а також лосини чорного кольору з рисочками зеленого кольору та надписом «Adidas» (Том 1, а.п. 106-111).
Згідно постанови слідчого СВ Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області про визнання і приєднання до провадження речових доказів від 12.12.2022 року вилучене майно визнано речовими доказами (Том 1, а.п. 115).
Згідно ухвали слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 14.12.2022 року по справі №496/6087/22 (провадження 1-кс/496/2324/22) накладено арешт на жіночу куртку бірюзового кольору з плямами бурого кольору, капюшоном до неї з плямою бурого кольору, лосини чорного кольору з рисочками зеленого кольору та надписом «adidas», які були вилучені в ході додаткового огляду місця подій за адресою: АДРЕСА_2 , із застосуванням заборони відчуження, користування, розпорядження. (Том 1, а.п. 116).
Згідно протоколу проведення слідчого експертименту від 13.12.2022 року, відеозапису слідчої дії та протоколом оглядк предмета від 12.02.2023 року, в ході проведення слідчого експерименту ОСОБА_4 , перебуваючи на території двору домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , при слідчому та понятих показав на місці, що 10.12.2022 року між ним та ОСОБА_9 спочатку в приміщенні будинку відбувся конфлікт, в ході якого він штовхнув ОСОБА_28 на кровать/диван, в результаті чого вона впала на диван, після чого ОСОБА_4 вийшов з кімнати та будинку на подвір`я попри дії ОСОБА_9 , яка намагалась табуретом вдарити ОСОБА_4 . Перебуваючи на подвір`ї, ОСОБА_4 штовхнув ОСОБА_9 і вона втратила рівновагу та впала спиною на землю в клумбу. ОСОБА_4 взяв ОСОБА_9 за куртку і підняв з землі. В цей час до подвір`я будинку зайшла ОСОБА_14 , яка разом з ОСОБА_9 пішла в кімнату будинку де мешкала ОСОБА_9 . Після чого, ОСОБА_29 вийшла з будинку де була ОСОБА_30 і пішла до своєї частини будинку, а ОСОБА_4 пішов до автомобіля, який знаходився у дворі. Через деякий час ОСОБА_4 забажав зайти до будинку, де мешкала ОСОБА_30 , однак двері були зачинені зсередини. В обідній час, 11.12.2022 року ОСОБА_4 та ОСОБА_31 приїхали до будинку де мешкала ОСОБА_32 і у зв`язку з тим, що двері були зачинені з внутрішньої частини і ОСОБА_30 не відчиняла двері ОСОБА_4 вирвав вхідні двері і в приміщенні на дивані знайшли ОСОБА_22 , яка була мертвою (Том 1, а.п. 209-216).
Згідно протоколу огляду речових доказів від 06.03.2023 року (Том 1, а.п. 234-235) - мобільного телефону чорного кольору марки «Xiaomi Redmi» 6, Sim-картка мобільного оператору «Vodafone» НОМЕР_2 , бкло виявлено вхідні дзвінки: 
- 10.12.2022 року о 20:23:44 від контакта ОСОБА_33 , НОМЕР_3 (тривалістю 3 хв 31 сек.);
- 10.12.2022 року о 19 год 54 хв. вихідний дзвінок на номер за ім`ям ОСОБА_34 з номеру телефону : НОМЕР_4 .
Згідно висновку експерта №329 від 31.01.2023 року (Том 1, а.п. 131-138) складений лікарем судово-медичним експертом ОСОБА_35 за результатами судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (дослідження трупа проводилась з 10 год 00 хв. до 12 год 00 хв. 12.12.2022 року) встановлено:
1. Смерть ОСОБА_9 настала від отриманої закритої черепно-мозкової травми у формі: синця правого верхнього повіку; синця лівого верхнього повіку; крововилива в слизову оболонку верхньої та нижньої губи справа; крововилива в м`які тканини голови з внутрішньої поверхні в тім`яно-скронево-потиличної ділянки зліва, з геморагічним просочуванням лівого скроневого м`язу; субдуральної гематоми (крововилив під твердою мозковою оболонкою) лівої тім`яно-скронево-потиличної ділянці з переходом базальну поверхню об`ємом близько 100 см3 із рихлого темно-червоного згортку крові та рідкої крові, слабо фіксований до оболонки; субарахноїдальний крововилив (крововилив під м`якими мозковими оболонками) лобно-тім`яної долі лівої півкулі зі скупченням в борознах.
Виходячи з характеру, форми та локалізації субдуральної гематоми (крововилив під твердою мозковою оболонкою) не виключено що така закрита черепно-мозкова травма виникла від ударного впливу тупого предмету з необмеженою (розповсюдженою), по відношенню до місця прикладення травмуючої сили, контактуючою поверхнею, конструктивні особливості якої в ушкодженні не відобразилися.
Враховуючи морфологічні особливості ушкоджень (крововилива в м`які тканини голови з внутрішньої поверхні в тім`яно-скронево-потиличній ділянці зліва, з геморагічним просочуванням лівого скроневого м`язку; субдуральної гематоми (крововилив під твердою мозковою оболонкою)(лівої тім`яно-скронево-потиличної ділянці з переходом базальну поверхню об`ємом близько 100 см3 із рихлого темно-червоного згортку крові та рідкої крові, слабо фіксований до оболонки; субарахноїдальний крововилив (крововилив під м`якими мозковими оболонками) лобно- тім`яної долі лівої півкулі зі скупченням в борознах та результати судово-медичної гістології («…Крововилив в м`яких тканинах скроневої ділянки голови, субдуральна гематома, вогнищевий субарахноїдальний крововилив великої півкулі головного мозку з вогнищевими початковими реактивними змінами…») вони могли бути спричинені приблизно біля 06 – 12 годин до смерті.
2. Ступінь прояву трупних явищ встановлених під час експертизи трупа (ознаки трупного гнитття не виражені. Трупне заклякання та рівномірно виражене в усіх досліджувальних групах м`язів. Трупні плями рясні, розлиті, синюшно – фіолетові, розташовуються на задній поверхні тіла з просвітленням в ділянці сідниць та лопаток; при дозованому трикратному натисканні з силою 2кг/см3 протягом 3 сек. у поперековій ділянці не змінюють своє забарвлення (не бліднуть) свідчить про те, що смерть настала біля 24-36 годин до проведення судово-медичної експертизи трупа в морзі.
3/4 При судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_9 виявлені наступні тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма у формі: синця правого верхнього повіку, синця правого верхнього повіку; синця лівого верхнього повіку; крововилива в слизову оболонку верхньої та нижньої губи справа; крововилива в м`які тканини голови з внутрішньої поверхні в тім`яно-скронево-потиличної ділянки зліва, з геморагічним просочуванням лівого скроневого м`язу; субдуральної гематоми (крововилив під твердою мозковою оболонкою) лівої тім`яно-скронево-потиличної ділянці з переходом базальну поверхню об`ємом близько 100 см3 із рихлого темно-червоного згортку крові та рідкої крові, слабо фіксований до оболонки; субарахноїдальний крововилив (крововилив під м`якими мозковими оболонками) лобно-тім`яної долі лівої півкулі зі скупченням в борознах.
Численні синці шиї, передньо-бокової поверхні справа, верхньої, середньої та нижньої третин, з переходом на передню поверхню грудної клітини; на фоні синців є шість (6) саден; на фоні синців садно шиї, передньо-бічної поверхні справа, косо-вертикальне, яке починається від бічної поверхні шиї справа, середньої третини і закінчується в проекції яремної вирізки; синець підборідної ділянки справа; (2)два садна передньої поверхні шиї, верхньої третини, невизначеної форми; садно передньо-бокової поверхні шиї зліва; два (2) синця правого стегна; садно в проекції правого колінного суглобу; садно правої гомілки; синець лівого стегна; два (2) синця лівої гомілки; два (2) синця лівого плеча; синець лівого передпліччя.
Така закрита чепрепно-мозкова травма, за критеріями небезпеки для життя, згідно п.2.1.2. та 2.1.3 «в», «г», «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесниї ушкоджень» (1995р)має ознаки Тяжкого тілесного ушкодження.
Між наявною черепно-мозковою травмою і смертю ОСОБА_9 , є прямий причинний зв`язок.
5. Згідно з даними судово-медичної токсикології (висновок експерта №3360/329 від 26.12.2022 року, отриманий 11.01.2022 року). В крові від трупа ОСОБА_9 виявлений етиловий спирт в концентрації 3,4%. Така концентрація етилового спирту в крові, за життя, могла відповідати сильному алкогольному сп`янінню.
6. Згідно з даними судово-медичної імунології (висновок експерта 1531/329 від 16.12.2022 року, отриманий 30.12.2022 року). Кров трупа ОСОБА_9 , 1991 року народження, відноситься до групи О (І) з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В за системою АВО.
7. Згідно з даними судово-медичної імунології (Висновок експерта №1532/329 від 16.12.2022 року, отриманий 30.12.2022 року). У трьої марлевих тампонах з вмістом піхви, ротової порожнини анального отвору трупа ОСОБА_9 , 1991 року народження сперматозоїди не знайдені. 
Згідно висновку судово-токсикологічної експертизи №3360/329 від 26.12.2022 року, відповідно до якого в крові від трупа ОСОБА_9 виявлений етиловий спирт концентрації 3,4% (Том 1, а.п. 139).
Згідно висновку судово-гістологічної експертизи №2852/329 від 21.12.2022 року, відповідно до якого на підставі даних судово-медичної експертизи гр. ОСОБА_4 , 1987 року народження та даних медичної документації встановлено: 1-2. У гр. ОСОБА_4 мали місце наступні тілесні ушкодження: садно V-го пальця правої кисті; садно ІІ-го пальця правої кисті; садно ІІ-го пальця правої кисті; садно IV-го пальця лівої кисті. Ці тілесні ушкодження утворилися від впливу тупого (тупих) предмета (предметів), конструктивні особливості контактуючої поверхні якого (яких в ушкодженнях не відобразилися. Враховуючи морфологічні особливості ушкоджень (садна- під щильною бурою кірочкою, розташованою декілька вище рівня навколишньої шкіри), вони були спричинені біля 2-3 діб до обстеження, тобто можуть відноситись до подій 10-11.12.2022 року. Санда спричинили незначні скороминучі наслідки тривалістю не більше 6 днів, тому за чим критерієм, згідно п.2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» (1995р.) відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень (Том 1, а.п. 147-148).
Згідно висновку судово-імунологічної експертизи №1531/розтин 329 від 16.12.2022 року відповідно до якого, кров трупа ОСОБА_9 , 1991 року народження відноситься до групи (І) з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В за системою АВО (Том 1, а.п. 140).
Згідно висновку судово-імунологічної експертизи №1532/розтин 329 від 16.12.2022 року відповідно до якого, у трьох марлевих тампонах х вмістом піхви, ротової порожнини анального отвору трупа ОСОБА_9 , 1991 року народження, сперматозоїди не знайдені (Том 1, а.п. 141).
Згідно висновку судово-кримінальністичної експертизи №523 від 19.12.2022 року відповідно до якої, на клапті шкіри шиї, вилученої від трупа ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 виявлено: крововиливи (синці), утворені від дії (-й) травмувального предмета, що має (-ють) невелику (-і), або поверхнню з такими виступами; а також подряпини, утворені від дії (-й) травмуючого предмета, що має(-ють) чітки або гострі ребра, нікці або виступи. При візуальному дослідженні і стереомікроскопії пошкоджень під`язиковій кістці та хрящах не виявлено (Том 1, а.п. 142-146).
Згідно висновку експерта №123 від 14.12.2022 року (Том 1, а.п. 153-154) на підставі даних судово-медичної експертизи гр. ОСОБА_4 , 1987 року народження, та даних медичної документації, судовий експерт ОСОБА_36 дійшов до наступного висновку:
1-2/ У гр. ОСОБА_4 мали місце наступні тілесні ушкодження: садно V -го пальця гравої кисті; садно II -го пальця правої кисті; садно III -го пальця лівої кисті; садно IV -го іальця лівої кисті.
Ці тілесні ушкодження утворилися від впливу тупого (тупих) предмета (предметів), іонструктивні особливості контактуючої поверхні якого (яких) в ушкодженнях не їцобразилися.
Враховуючи морфологічні особливості ушкоджень (садна - під щільною бурою гірочкою, розташованою декілька вище рівня навколишньої шкіри), вони були спричинені біля 2 - 3-х діб до обстеження, тобто можуть відноситись до подій 10-11.12.2022 року.
Садна спричинили незначні скороминучі наслідки тривалістю не більше 6 днів, тому за цим критерієм, згідно п.2.3.5. "Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень" (1995р.), відносяться до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень.
Згідно висновку експерта №76 від 13.01.2023 року, кров трупа ОСОБА_9 , 1991 року народження, відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В за ізосерологічною системою АВО (Том 1, а.п. 166).
Згідно висновку експерта №75 від 18.01.2023 року, кров ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відноситься до групи А з ізогемаглютинінами анти-В за ізосерологічною системою АВО (Том 1, а.п. 171-172).
Згідно висновку експерта №89 від 25.01.2023 року (Том 1, а.п. 178-181):
- Кров потерпілої ОСОБА_9 , відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В за ізосерологічною системою АВО.
- Кров підозрюваного ОСОБА_4 , відноситься до групи А з ізогемаглютинінами анти-В за ізосерологічною системою АВО.
- На светрі (за постановою - кофті) потерпілої ОСОБА_9 знайдена кров людини з домішкою потових виділень. При встановленні групової належності виявлені антигени А і Н (ізогемаглютиніни не виявлені, властиві у разі походження крові та поту від однієї особи групі крові А з ізогемаглютиніном анти-В з супутнім антигеном Н за системою ABO. У разі походження крові та поту від двох осіб не виключається вірогідність змішання кррві та поту від осіб з групами крові А з ізогемаглютиніном анти-В та О з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В.
Таким чином, не виключається походження крові та (або) поту від підозрюваного ОСОБА_4 , також не виключається змішання крові та (або) поту потерпілої ОСОБА_9 з кров`ю та (або) потом підозрюваного ОСОБА_4 
- На трусах, знайдених біля трупа ОСОБА_9 , кров не знайдена.
Згідно висновку експерта №90 від 27.01.2023 року (Том 1, а.п. 187-189):
- Кров потерпілої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А та анти- В за ізосерологічною системою АВО.
- Кров підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В з супутнім антигеном Н за ізосерологічною системою АВО.
- На наволочці, вилученій в ході огляду приміщення за адресою: Одеська область, Одеський район, с. Прилиманське, вул. Східна, буд. 125 (об`єкти № 1-4 - маркування відділення) знайдена кров людини, в об`єктах № 1-2 групи О з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В за системою АВО, в об`єктах № 3-4, при неодноразовому дослідженні, виявлений тільки антиген Н, властивий, як основний, вказаній групі крові, що не виключає походження крові від потерпілої ОСОБА_9 , яка має означену групу крові. Дані про походження крові від підозрюваного ОСОБА_4 , як носія антигену А, як основного, не отримано.
Згідно висновку експерта №103 від 27.01.2023 року (Том 1, а.п. 195-198):
- Кров потерпілої ОСОБА_9 , 1991 року народження, відноситься до групи О з гзогемаглютинінами анти-А та анти-В за ізосерологічною системою АВО.
- Кров підозрюваного ОСОБА_4 , 1987 року народження, відноситься до групи А з ізогемаглюгиніном анти-В з супутнім антигеном Н за ізосерологічною системою АВО.
- На жіночій куртці, вилученій під час огляду місця події за адресою: Одеська область, Одеський район, с. Прилиманське, вулиця Східна, будинок № 125, виявлена кров людини. При встановленні групової приналежності крові в об`єктах №1,2,9 - виявлений тільки антиген Н, властивий як основний групі крові О з ізогемаглютинінами анги-А та анти-В за ізосерологічною системою АВО, що не виключає її походження від потерпілої ОСОБА_9 (носія антигену Н). В об`єктах №3-8, 10-16 виявлені антигени А та Н, властиві групі крові А з ізогемаглютиніном анти-В зі супутнім антигеном Н за системою АВО (у разі походження від однієї людини), у тому числі від підозрюваного ОСОБА_4 (носія антигенів А та Н), при умовах у останнього наявності зовнішньої кровотечі на момент події. Походження крові від потерпілої ОСОБА_9 (носія антигену Н) не виключається тільки в якості домішки, у разі походження крові від двох або більше осіб.
- На жіночих легінсах, вилучених при огляді місця події за адресою: Одеська область, Одеський район, с.Прилиманське, вул. Східна, будинок 125, кров не виявлена.
Згідно висновку експерта №104 від 27.01.2023 року (Том 1, а.п. 205-208):
- Кров потерпілої ОСОБА_9 , 1991 року народження, відноситься до групи О з гзогемаглютинінами анти-А та анти-В за ізосерологічною системою АВО.
- Кров підозрюваного ОСОБА_4 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В з супутнім антигеном Н за ізосерологічною системою АВО.
- На підковдрі (за постановою - простирадло) (об`єкти №1-5 - маркування відділення), вилученій з місця події за адресою: Одеська область, Одеський район, с.Прилиманське, вул.Східна, буд.№125. знайдена кров людини. При дослідженні на групову належність в об`єктах №2,5 виявлений тільки антиген Н, властивий, як основний, групі крові О з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за системою АВО. що не виключає походження крові в зазначених об`єктах від потерпілої ОСОБА_9 . В об`єктах №1,3,4 виявлені антигени А та Н, властиві групі крові А з ізогемаглютиніном анти-В з супутнім антигеном Н за системою АВО, за умови походження крові від однієї особи, що не виключає походження крові в зазначених об`єктах від підозрюваного ОСОБА_4 (носія антигенів А та Н системи АВО), при умові наявності ушкоджень з зовнішньою кровотечею на момент події у останнього. Походження крові в об`єктах №1,3,4 від потерпілої ОСОБА_9 (носія антигену Н, як основного) можливе тільки в якості домішки (за умови походження крові від двох та більше осіб).
Згідно висновку експерта №1/329 від 27.02.2023 року (Том 1, а.п. 222-229) складеним лікарем судово-медичним експертом ОСОБА_35 на питання: 1. Чи могли тілесні ушкодження, виявлені при первинній судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_9 , утворитися за механізмом та обставинами, на які вказував підозрюваний ОСОБА_4 в ході допиту від 13.12.2022 року та проведення слідчого експертименту за його участю від 13.12.2022 року? 2. Чи могли бути отримані тілесні ушкодження на трупі ОСОБА_9 внаслідок падіння з висоти власного росту? експертом надана відповідь: Механізм, на який вказує під час допиту, та під час проведення слідчого експерименту підозрюваний ОСОБА_37 , ІНФОРМАЦІЯ_1 а саме «…Я штовхнув ОСОБА_38 двома руками і вона втратила рівновагу та впала на правий бік спиною на землю в клумбу на якій знаходилося різноманітне побутове сміття та будівельні матеріали. «…отако по губам дес…» «…та один раз її ударив і все…», «…нє, ну як сильно… вона невпала…. Вона впала туда у клумбу…», не відповідає механізму спричинення тілесних ушкоджень виявлених при експертизі трупа ОСОБА_9 , 1991 року народження. 
23.08.2023 року в судовому засіданні був допитаний судово-медичний експерт ОСОБА_35 (викликаний до суду за клопотанням захисту), який в судовому засіданні пояснив, що повністю підтримує складені ним та підписані висновки експерта №329 від 31.01.2023 року та №1/329 від 27.02.2023 року, однак на питання захисника щодо невідповідності висновку експерта фактичним та встановленим іншими висновками експертів та в судовому засіданні обставинам відповіді не надав.
Що стосується недоведеності кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч.2 ст.121 КК україни, то суд дослідивши в судовому засіданні докази прийшов до наступного обгрунтування свого рішення.
Дослідивши в судовому засіданні всі факти та докази, суд прийшов до висновку, що прокурором не доведено склад злочину, передбачений ч.2 ст.121 КК України, а саме суб`єктивну та об`єктивну сторони складу злочину зазначеного кримінального правопорушення – нанесення ударів по голові та прямий умисел на спричинення тяжких тілесних ушкоджень, що прямо впливає на кваліфікацію дій ОСОБА_4 .
Так, органом досудового розслідування дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ст. 121 ч.2 КК України, як заподіяння обвинуваченим умисного тяжкого тілесного ушкодження потерпілому, яке спричинило його смерть за обставин, які наведено в обвинувальному акті, тоді як судом встановлені обставини вчинення обвинуваченим вбивства через необрежність.
До висновків щодо доведеності винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст.119 КК України, за встановлених судом обставин та недоведеності обвинувачення за ч. 2 ст.121 КК України суд дійшов, провівши судовий розгляд в межах пред`явленого обвинувачення відповідно до обвинувального акту за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, виходячи з наступного.
Суд приходить до висновку, що вказана пред`явленому прокурором обвинувачення правова кваліфікація не знайшла свого підтвердження, а наслідки у вигляді смерті ОСОБА_9 настати через злочинну недбалість обвинуваченого, який не передбачив суспільно небезпечні тяжкі наслідки свого діяння, хоча зважаючи на стан ОСОБА_9 повинен був і міг їх передбачити.
Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод, законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно із ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
В свою чергу стандарт доведення «поза розумним сумнівом», визначений практикою ЄСПЛ (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A № 25), може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
Зазначена норма закону повністю узгоджується з вимогами ст. 62 Конституції України, відповідно до положень якої обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Це положення передбачено й пунктом 2 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод, в якому зазначено, що кожен обвинувачений в скоєнні кримінального злочину вважається невинним, до тих пір поки його винність не буде встановлена в законному порядку.
Також однією із засад кримінального провадження є презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини.
Так, на обґрунтування винуватості ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення сторона обвинувачення посилається на фактичні дані, які досліджені судом безпосередньо в судовому засіданні.
Відповідно до ч. 1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Згідно із ст. 25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.
Крім того, саме на них відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України покладається обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Відповідно до ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України покладається на слідчого, прокурора.
Зокрема, відповідно до ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчинення кримінального правопорушення, форма вини, мотив, мета вчинення кримінального правопорушення.
У відповідності до ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Розмежування умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого (ч. 2 ст. 121 КК), і вбивства, вчиненого через необережність (ч. 1 ст. 119 КК), здійснюється як за об`єктивною, так і суб`єктивною сторонами цих злочинів.
Умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, належить до категорії складних злочинів.
З об`єктивної сторони цей злочин характеризується суспільно небезпечними, протиправними діями та суспільно небезпечними наслідками, що настали для здоров`я потерпілого у вигляді заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, а також смерті. При цьому тяжкі тілесні ушкодження і смерть потерпілого перебувають у причинно-наслідковому зв`язку між собою.
Суб`єктивна сторона цього злочину характеризується умислом щодо суспільно небезпечного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження (прямим/непрямим) і необережністю (злочинною самовпевненістю чи злочинною недбалістю) щодо настання смерті потерпілого. За таких обставин суб`єкт злочину усвідомлює можливість настання кінцевого наслідку (смерть потерпілого) в результаті заподіяних тілесних ушкоджень.
На відміну від цього, вбивство з необережності може бути вчинене лише при необережній формі вини, яка виступає у вигляді злочинної самовпевненості або злочинної недбалості.
Необережність є формою вини, для якої характерне поєднання усвідомлення особою суспільно небезпечного характеру свого діяння та недбалого або самовпевненого ставлення до настання суспільно небезпечних наслідків.
Суд безпосередньо дослідивши всі докази надані на підтвердження обвинувачення докази за ч.2 ст.121 КК України дійшов до висновку, що вони мають протиріччя, які повинні тлумачитись на користь обвинуваченого.
Так, згідно ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.
За змістом ч. 1 ст. 119 КК України встановлена відповідальність за вбивство, вчинене через необережність.
Так, вбивство через необережність - ст.119 КК України за суб`єктивною стороною проявляється в необережній формі вини у вигляді злочинної самовпевненості або злочинної недбалості (ст. 25 КК). Зокрема, необережність є злочинною недбалістю, якщо особа не передбачала можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння (дії або бездіяльності), хоча повинна була і могла їх передбачити.
Об`єктивною стороною у випадку вбивства через необережність є: 1) діяння посягання на життя іншої людини; 2) наслідки у вигляді її смерті; 3) причинний зв`язок між вказаними діяннями і їх наслідками.
З суб`єктивної сторони злочин, передбачений ст. 119 КК України, характеризується необережністю: злочинною самовпевненістю або злочинною недбалістю.
Для застосування ст. 119 КК України необхідно встановити наявність необережної вини при заподіянні тілесних ушкоджень, які мають наслідком спричинення смерті людини.
Отже заподіяння тілесних ушкоджень повинні перебувати у причинному зв`язку з наслідком (заподіяння смерті).
Як слідує з ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.
У відповідності до ч. 1 ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Статтею 370 КПК України передбачено, що обґрунтованим є таке рішення, що ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Частиною 3 ст. 373 КПК України визначено, що обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
У рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978, «Коробов проти України» від 21.10.2011 Європейський суд з прав людини вказує, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.
Вважаючи достатньо забезпеченими в ході судового розгляду процесуальні права сторони захисту та сторони обвинувачення на надання доказів на підтвердження та спростування висунутого обвинувачення, вважаю, що необхідно виходити із принципів реалізації права особи на справедливий суд, яке закріплено в ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за яким винуватість особи у вчиненні злочину має бути доведена поза розумним сумнівом.
Правова позиція Європейського суду з прав людини щодо цього відображена, зокрема, у п. 43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України», де Суд зазначив, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і взаємоузгоджених.
Стандартом у кримінальному проваджені має бути доведення винуватості «поза всяким сумнівом» - рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» №39598/03 від 21.07.2011, чого у даному кримінальному провадженні не досягнуто.
Згідно п.25 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Капо проти Бельгії» 42914/98 від 13.01.2005, яке на підставі ч.5 ст. 9 КПК України є джерелом національного законодавства, «в кримінальних справах питання прийняття доказів належить досліджувати загалом в світлі п.2 ст. 6 Європейської конвенції прав людини і основоположних свобод, і вимагає воно, окрім іншого, щоб тягар доказування лежав на стороні обвинувачення». У справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» 18731/91 від 08.02.1996 року суд дійшов такого висновку: п. 54 «виведення розумних висновків з поведінки заявника мало наслідком перекладання тягаря доведення з обвинувачення на захист, а отже і порушення принципу презумпції невинуватості».
Таким чином, Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах "Ірландія проти Сполученого Королівства", "Яременко проти України", "Нечипорук і Йонкало проти України", "Кобець проти України").
Так при дослідженні висновків експерта №329 від 31.01.2023 року та №1/329 від 27.02.2023 року було встановлено, що у висновках є протиріччя та невідповідність встановленим фактам та обґрунтуванню обвинувачення.
Відповідно до Висновку Експерта №329 від 31.01.2023 року зазначено, що при внутрішньому дослідженні зроблено поперечний розріз м`яких тканин голови правого соскоподібного відростка до лівого. М`які тканини відшаровані від кісток черепа; виявлено дифузний крововилив в м`які тканини голови з внутрішньої поверхні в тім`яно-скронево-потиличній ділянці зліва, темно-червоного кольору, межі не чіткі, м`які тканини на його фоні набряклі, з геморагічним просочуванням лівого скроневого м`язу, темно-червоного кольору, з нечіткими межами, розмірами 15,0х12,0 см.
Відповідно до підсумку експерта, викладеному на аркуші 6 експертного висновку зазначено, що смерть ОСОБА_9 настала від отриманої закритої черепно-мозкової травми… Виходячи з характеру, форми та локації субдуральної гематоми (крововилив під твердою мозковою оболонкою) не виключено, що така закрита черепно-мозкова травма виникла від ударного впливу тупого предмету з необмеженою (розповсюдженою), по відношенню до місця прикладення травмуючої сили, контактуючою поверхнею, конструктивні особливості якої в ушкодженні не відобразилися.
Така закрита черепно-мозкова травма, за критерієм небезпеки для життя, згідно п.2.1.2 та п.2.1.3 «в». «г», «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995р) має ознаки ТЯЖКОГО тілесного ушкодження. Між наявною черепно-мозковою травмою і смертю ОСОБА_9 є прямий причинний зв`язок.
Тобто, відповідно до експертного висновку смерть ОСОБА_9 настала в результаті одного ударного впливу тупого предмету з необмеженою (розповсюдженою), по відношенню до місця прикладення травмуючої сили контактуючою поверхнею.
Посилання сторони захисту, що необмеженою (розповсюдженою), по відношенню до місця прикладення травмуючої сили контактуючою поверхнею може бути необмежена площа підлоги, стіни та іншої рівної великої площі не спростовано ні прокурором в судовому засіданні ні судово-медичним експертом, допитаним в якості експерта в судовому засіданні..
Відповідно до Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17 січня 1995 року N 6 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 26 липня 1995 р. за N 255/791 перебачено:
П.п. 4.8. У випадках смерті за наявності тілесних ушкоджень судово-медичний експерт поряд з вирішенням інших питань зобов`язаний встановити наявність чи відсутність причинного зв`язку між ушкодженням і смертю. Якщо в постанові про призначення експертизи міститься питання про ступінь тяжкості ушкоджень, що були виявлені на трупі, судово-медичний експерт зобов`язаний зазначити, чи мають ці ушкодження ознаки тяжкого, середньої тяжкості чи легкого, використовуючи критерії, що викладені у цих Правилах.
Встановлюючи причинний зв`язок між ушкодженням і смертю, судово-медичний експерт не повинен характеризувати тілесні ушкодження як безумовно чи умовно смертельні. У випадках, коли між ушкодженням і смертю є причинний зв`язок, ці ушкодження можуть бути ним оцінені як смертельні.
4.9. При експертизі тілесних ушкоджень у висновках експерта (акті) повинні бути відображені:
4.9.1. Характер ушкоджень з медичної точки зору (садно, синець, рана, перелом кістки тощо), їх локалізація і властивості;
4.9.2. Вид знаряддя чи засобу, яким могли бути спричинені ушкодження;
4.9.3. Механізм виникнення ушкоджень;
4.9.4. Давність (термін) спричинення ушкоджень;
4.9.5. Ступінь тяжкості тілесних ушкоджень із зазначенням кваліфікаційної ознаки - небезпека для життя, розлад здоров`я, стійка втрата загальної працездатності тощо.
Примітка. Якщо при обстеженні потерпілого експерт виявляє різне походження тілесних ушкоджень, він встановлює, чим заподіяне кожне з них; якщо ушкодження мають різну давність, позначається неодноразовість їх нанесення, вказуються строки спричинення кожного з ушкоджень і ступінь їх тяжкості.
Складаючи розділ «Підсумки» висновку експерта експерт зазначив:
- в п.1, що смерть ОСОБА_9 настала від отриманої закрито-мозкової травми. Виходячи з характеру, форми та локалізації субдуральної гематоми не виключено, що така закрита черепно-мозкова травма виникла від ударного впливу тупого предмету з необмеженою (розповсюдженою), по відношенню до місця прикладення травмуючої сили, контактуючою поверхнею, конструктивні особливості якої в ушкодженні не відобразилися. В п.3/4/, зазначено, що така ЗМТ за критерієм небезпеки для життя, згідно п.п.2.1.2 та п.2.1.3 «в». «г». «Правил судово-медичного ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 р) має ознаки ТЯЖКОГО тілесного ушкодження.
- в.п.3/4/ зазначено, що інші тілесні ушкодження: синці шиї, грудної клітини, підборідної ділянки спричинені від дії травмуючого предмета з обмеженою контактуючою поверхнею з виступами, а також утворені від дій предмета, що має чіткі гострі ребра, кінці або виступи. Садна на ногах були заподіяні від дії тупого предмета конструктивні особливості якого в пошкодженнях не відобразилися. Зазначені тілесні ушкодження відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень та не спричинили смерть ОСОБА_9 .
У висновку експерта №329 від 31.01.2023 року не надано відповідь на питання щодо механізму отримання ОСОБА_9 тілесного ушкодження, а саме закритої черепно-мозкової травми, яка виникла від ударного впливу тупого предмету з необмеженою (розповсюдженою), по відношенню до місця прикладення травмуючої сили, контактуючою поверхнею, конструктивні особливості якої в ушкодженні не відобразилися.
13.02.2023 року слідчим Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_39 винесено постанову про призначення додаткової судово-медичної експертизи та на вирішення експерту постановлено два питання: Чи могли тілесні ушкодження, виявлені при первинній судово-медичній експертизі ОСОБА_9 , утворитися за механізмом та обставинами, на які вказував ОСОБА_4 в ході допиту від 13.12.2022 року та проведення слідчого експерименту за його участю від 13.12.2022 року? Чи могли бути отримані тілесні ушкодження на трупі ОСОБА_9 внаслідок падіння з висоти власного росту?
Призначаючи додаткову експертизу та ставлячи питання експерту слідчий не розділив виявлені тілесні ушкодження на тілі трупу ОСОБА_9 та встановлення розмежування механізму їх утворення, а саме не розділив легкі тілесні ушкодження та тяжке тілесне ушкодження від якого настала смерть ОСОБА_9 .
Складаючи висновок №1/329 від 27.02.2023 року експерт ОСОБА_36 у розділі «Підсумки» зазначив, що механізм, на який вказує під час допиту, та під час проведення слідчого експерименту ОСОБА_4 не відповідає механізму спричинення тілесних ушкоджень, виявлених при експертизі трупа ОСОБА_9 .. Експерт не дав відповідь на поставлене питання слідчого щодо можливості отримання тяжкого тілесного ушкодження від ударного впливу тупого предмету з необмеженою (розповсюдженою), по відношенню до місця прикладення травмуючої сили, контактуючою поверхнею, конструктивні особливості якої в ушкодженні не відобразилися при падінні ОСОБА_9 з висоти власного росту.
Зазначені факти не підтверджують поза розумним сумнівом твердження сторони обвинувачення, що ОСОБА_4 наніс невстановлену кількість ударів в голову ОСОБА_9 .. 
Тобто визначені слідчим та прокурором об`єктивна та суб`єктивна сторони складу злочину, передбаченого ст.121 ч.2 КК України в діях ОСОБА_4 не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, що підтверджується висновками експерта №329 та 1/329.
Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до п.5 Висновку експерта №329 від 31.01.2023 року зазначено, що в крові від трупа ОСОБА_9 виявлений етиловий спирт в концентрації 3,4 % і зазначена концентрація за життя могла відповідати сильному алкогольному сп`янінню.
Зазначена концентрація етилового спирту в крові від трупа ОСОБА_9 , а саме 3,4 % підтверджується Висновком експерта №3360/329 від 26.12.2022 року.
В судовому засіданні захист звернув увагу суду, що відповідно до підручника «Судова медицина» за редакцією професора ОСОБА_40 та інших, (Київ 2016 рік) затвердженого Міністерством освіти та науки України як підручник для медичних та юридичних вищих навчальних закладів листом МОН України №1/11-18237 від 27.11.2013 року на аркуші 443 міститься таблиця 58, відповідно до якої за концентрації алкоголю в крові від 3% до 5 % є тяжке отруєння алкоголем, можлива смерть. При даній стадії отруєння особа втрачає здатність орієнтуватись, уповільнюється мова. Знижуються емоції, у 2/3 випадків виявляється блювання, можлива смерть від паралічу дихального та судинорухаючого центрів, а також у стані алкогольної коми (арк 442). Відповідно до підручника «Судова медицина» під редакцією доктора юридичних наук, професора А.М.Бандурки, який допущено для вищих навчальних закладів МВС України (редакція Харків 2003 рік) в Розділі 2 «Остра алкогольна інтоксикація» зазначено, що Наркотична фаза/Алкогольна кома є тяжкий ступень алкогольного сп`яніння, який досягається при концентрації алкоголю в крові від 3 до 5%, що викликає втрату свідомості (арк. 859). Таблиця 31 арк.867 підручника.
Відповідно до висновку експерта №1/329 від 27.02.2023 року експерт відповів лише на перше питання, а саме, що покази ОСОБА_4 щодо механізму задання тілесних ушкоджень не відповідають механізму спричинення спричинених тілесних ушкоджень виявлених при експертизі трупа ОСОБА_9 ,1991 року народження проігнорувавши стан ОСОБА_9 як на момент отримання тілесного ушкодження так і на момент смерті. Тобто механізм завдання тілесних ушкоджень ОСОБА_9 не встановлено.
Експерт не відповів на друге поставлене питання слідчого, щодо механізму отримання тілесного ушкодження від якого настала смерть, та не надав відповідь в судовому засіданні при допиті, що прямо вплинуло на кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_4 та причетності ОСОБА_4 до тяжких наслідків при проведенні досудового розслідування та складання обвинувального акту.
В абз.3 п.1 розділу Підсумки Висновку експерта №329 від 11.12.2022 року (арк.6 Висновку експерта) зазначено, що тілесне ушкодження від якого в результаті настала смерть ОСОБА_9 було отримано нею за 06-12 годин до моменту смерті. 
В судовому засіданні ОСОБА_4 підтвердив свої покази надані на слідчому експерименті, що за весь час перебування з ОСОБА_9 він її жодного разу не вдарив кулаком. Однак, 10.12.2022 року в вечірній час перебуваючи біля входу в будинок він штовхнув ОСОБА_9 від чого вона, перебуваючи у сильному алкогольному сп`янінні, впала і можливо в той момент могла вдаритись головою і отримати тілесне ушкодження, яке в подальшому ускладнилось, внаслідок чого настала її смерть.
Зважаючи на час падіння від поштовху ОСОБА_4 та ймовірного отримання тілесного ушкодження (вечірній час 10.12.2022 року) та момент виявлення ОСОБА_9 без ознак життя (ранок 11.12.2022 року) та враховуючи покази свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які в судовому засіданні підтвердили, що не бачили та від ОСОБА_9 не чули, щоб ОСОБА_4 її бив кулаками або іншими частинами тіла по голові можливо дійти висновку, що покази ОСОБА_4 відповідають обставинам справи щодо ненавмисного заподіяння ОСОБА_9 тілесного ушкодження, яке було отримано від падіння, від якого вона померла.
Покази свідка ОСОБА_27 про те, що 10.12.2022 року ОСОБА_9 телефоном йому сказала, що ОСОБА_4 побив її 08.12.2022 року після того як він пішов з будинку АДРЕСА_2 , не приймаються судом до уваги, так як не відповідають дослідженим матеріалам справи, і не є доказом винуватості ОСОБА_4 за ч.2 ст.121 КК України, так як свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 в судовому засідання зазначили, що протягом 08-10 грудня 2022 року вони не бачили, щоб ОСОБА_4 здійснював побиття ОСОБА_9 , не бачили на тілі ОСОБА_9 тілесних ушкоджень та навіть ОСОБА_9 не говорила їм, що ОСОБА_4 її побив (спричинив тілесне ушкодження), а тілесне ушкодження, від якого настала смерть ОСОБА_9 було отримано відповідно до висновку експерта №329 від 11.12.2022 року ввечері 10.12.2022 року, тобто через 2 дні після відходу ОСОБА_27 . 
До показань потерпілої ОСОБА_20 щодо повідомлення ОСОБА_9 про її побиття обвитнуваченим ОСОБА_4 09.12.2022 року, суд також відноситься критично, оскільки дане твердження також спростовується дослідженими доказами, в тому числі висновком експерта №329 від 11.12.2022 року щодо часу настання тілесних ушкоджень на тілі ОСОБА_9 та показаннями свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які бачили ОСОБА_9 та говорили з нею, однак жодних тілесних ушкоджень на голові чи обличчі потерпілої не бачили, про побиття чи свій стан здоров`я ОСОБА_4 їм не повідомляла.
Тобто з досліджених обставин суд дійшов до висновку, що обвинувачений ОСОБА_4 повинен був та міг передбачити, що ОСОБА_9 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, від її поштовху може впасти, вдаритись (в тому числі головою) та отримати тілесне ушкодження, не передбачив таких наслідків, які настали в результаті його дій.
На підставі викладеного суд дійшов висновку, що дії ОСОБА_4 підпадають під кваліфікацію ч.1 ст.119 КК України – вбивство через необережність.
До закінчення судового розгляду прокурором не змінено кваліфікацію дій ОСОБА_4 відповідно до КК України, хоча за клопотанням прокурора судові засідання неодноразово відкладались для узгодження остаточної кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 , а тому суд вважає, що при винесенні вироку має право змінити кваліфікацію інкримінованого ОСОБА_4 злочину з ч.2 ст.121 КК України на ч.1 ст.119 КК України виходячи з вимог КПК України.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України суд може змінити обвинувачення та перекваліфікувати дії обвинуваченого на закон, що передбачає відповідальність за менш тяжкий злочин, не виправдовуючи обвинуваченого за тим обвинуваченням, яке йому було пред`явлено.
Згідно п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд може перекваліфікувати кримінально каране діяння з однієї статті на статті кримінального закону, які передбачають відповідальність за менш тяжкі злочини, якщо при цьому не погіршується становище засудженого і не порушується право останнього на захист.
Відповідно до ст. 62 Конституції України, п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 29.06.1990 року «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку», всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь обвинуваченого.
Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при визначені його громадських прав має право на справедливий розгляд справи незалежним і неупередженим судом.
З наданих стороною обвинувачення доказів, не вбачається належних та достатніх доказів на підтвердження факту заподіяння ОСОБА_4 потерпілій ОСОБА_9 саме умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілої.
Відповідно до п. 26 Постанови Пленуму Верховного суду України від 07.02.2003 року № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», у випадках, коли особа, яка позбавила потерпілого життя чи заподіяла йому тяжке або середньої тяжкості тілесне ушкодження, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своїх дій чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення (злочинна самовпевненість), або ж не передбачала можливості настання таких наслідків, хоча повинна була й могла їх передбачити (злочинна недбалість), її дії слід розглядати як убивство через необережність чи заподіяння необережного тяжкого або середньої тяжкості тілесною ушкодження і кваліфікувати відповідно за ст. 119 чи ст. 128 КК України.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року, «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.
Приймаючи рішення суд, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дослідивши всі обставини кримінального провадження, які знайшли підтвердження належними та допустимими доказами, дослідженими під час судового розгляду, та які у своїй сукупності є достатніми та взаємопов`язаними, дійшов до висновку кваліфікувати дії ОСОБА_4 за ч.1 ст.119 КК України – вбивство через необережність.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке згідно із ст. 12 КК України, є нетяжким злочином, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обвинувачений ОСОБА_4 на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу за призовом під час мобілізації на посаді стрільця 1-го стрілецького відділення 3-го стрілецького взводу 3-ої стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «солдат», з середньо-спеціальною освітою, не одружений, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , позитивно характеризується як за місцем служби, так і за місцем постійного мешкання, на обліку у лікара- психіатра та нарколога не перебуває, станом на час вчинення інкримінованого правопорушення не був судимий.
Також судом встановлено, що 12.03.2026 року вироком Овідіопольського районного суду Одеської області ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України та призначено йому покарання за ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_4 від відбуття покарання з випробовуванням і встановлено іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки. Вирок суду набрав законної сили 13.04.2026 року.
Встановлено, що злочин передбачений ч.1 ст. 119 КК України за даним обвинувальним актом обвинувачений ОСОБА_4 вчинив 10.12.2022 року, тобто до постановлення вироку Овідіопольського районного суду Одеської області від 12.03.2026 року.
У відповідності до ч.4 ст.70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення обвинуваченого а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає його щире каяття.
Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого, які передбачені ст. 67 КК України, суд визнає: вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння та вчинення кримінального правопорушення щодо колишнього подружжя.
Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення обвинуваченого а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. 
Зваживши у сукупності викладені обставини, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, вчинення обвинуваченим необережного злочину, особу винного, його сімейний стан, наявність на утриманні малолітньої дитини, наявність позитивних характеристик за місцем проживання та місцем проходження військової служби, позицію потерпілої, якою не заявлено цивільного позову та її прохання не призначати обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, обставину, що пом`якшує покарання, наявність двох обставин, що обтяжують покарання, суд приходить до висновку про те, що покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за ч.1 ст.119 КК України слід призначити у межах санкції даної статті у виді позбавлення волі.
Згідно ч.4 ст. 70 КК України, суд вважає за необхідне визначити остаточне покарання ОСОБА_4 за сукупністю злочинів за даним вироком та за вироком Овідіопольського районного суду Одеської області від 12.03.2026 року, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, та із застосуванням ст.75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням, так як, на думку суду, виправлення обвинуваченого можливе без відбування призначеного виду покарання
Таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень обвинуваченим.
У зв`язку зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, на обвинуваченого ОСОБА_4 слід покласти обов`язки, передбачені п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України.
Цивільного позову по справі потерпілою не заявлено.
Процесуальні витрати на залучення експертів відсутні.
Арешти на майно, накладені ухвалами слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 14.12.2022 року по справі 496/6087/22 (провадження 1-кс/496/2324/22, 1-кс/496/2325/22) року, необхідно скасувати.
Питання щодо речових доказів необхідно вирішити згідно вимог ст.100 КПК України.
По даному кримінальному провадженню на досудовому розслідуванні до обвинуваченого з 13.12.2022 року був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», який продовжувався слідчим суддею та який було обрано 13.03.2023 року Овідіопольським районним судом Одеської області в підготовчому судовому засіданні і подовжено ухвалами суду від 10.05.2023 року та від 06.07.2023 року.
23.08.2023 року ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області запобіжний захід по відношенню до ОСОБА_4 змінено з тримання під вартою на домашній арешт. Строк дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту закінчився під час розгляду справи у суді. За період дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинувачений ОСОБА_4 будь-яких порушень не допускав, вчасно з`являвся на всі виклики до суду, тому суд не вбачає підстав для обрання обвинуваченому міри запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.
Керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374 КПК України, суд, – 

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.119 КК України та призначити йому покарання за ч.1 ст. 119 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів за даним вироком та за вироком Овідіопольського районного суду Одеської області від 12.03.2026 року, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити остаточне покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття покарання з випробовуванням і встановити іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.
На підставі п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Арешти на майно, накладені ухвалами слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 14.12.2022 року по справі №496/6087/22 (провадження №1-кс/496/2324/22, та №1-кс/496/2325/22), - скасувати.
Речові докази після набрання вироком суду законної сили:
- простирадло блакитного кольору з плямою речовиною бурого кольору, яку запаковано до паперового конверта, кофта чорного кольору та жіночі труси рожевого кольору, які поміщено до паперового конверта, наволочка блакитного кольору з плямою речовиною блакитного кольору, яку поміщено до паперового конверта, презерватив, який поміщено до паперового конверта, зрізи нігтевої пластини з лівої та правої рук трупа, які поміщено до паперового конверта, скляну пляшку об`ємом 0,5 л. з написом «Горілка улюблена водка», та скляна пляшка об`ємом 0,5 л. з написом «Хортиця айс», чотири скляні чашки, які поміщено до кортової коробки зрізи нігтевих пластин з правої та лівої рук, які належать ОСОБА_4 , які поміщено до паперового конверту, спортивна кофта чорного кольору та спортивні штани чорного кольору, жіночу куртку бірюзового кольору з плямами бурого кольору, капюшоном до неї з плямою бурого кольору, лосини чорного кольору з рисочками зеленого кольору та надписом «adidas»,- які зберігаються в камері зберігання речових доказів ОРУП №2 в Одеській області, - знищити;
- мобільний телефон чорного кольору, який запаковано в спец. пакет №FPS5013430, мобільний телефон марки «Samsung Duos» чорного кольору, який запаковано до спец. пакету №FPS1180075, які зберігаються в камері зберігання речових доказів ОРУП №2 в Одеській області, - повернути потерпілій ОСОБА_20 .
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Овідіопольський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий: ОСОБА_1