ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
   	Справа № 636/3660/26  Провадження № 2/636/3205/26	

Дата 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2026 року м. Чугуїв
Чугуївський міський суд Харківської області у складі:
головуючого судді Карімова І.В.,
за участю секретаря судового засідання Ріпи І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ) «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
встановив:
14 квітня 2026 року ТОВ «Юніт Капітал» з використанням підсистеми «Електронний суд» звернулось до суду з позовом до  ОСОБА_1 , в якому просить стягнути заборгованість за кредитним договором № 191429 від 10.07.2025 у розмірі 12168,88 грн та понесені судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 10.07.2025 між ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс»та ОСОБА_1 укладено кредитний договір про споживчий кредит № 191429 на суму 11 765,00 грн. Відповідач, діючи свідомо та добровільно, без будь-якого примусу чи тиску, виявив намір отримати кредитні кошти та здійснив реєстрацію на офіційному веб-сайті кредитодавця. Кредитний договір складається з індивідуальної частини, яка містить персональні умови кредитування позичальника, графіку платежів та публічної частини, спільної для всіх клієнтів кредитодавця, розміщеної на сайті за посиланням: https://finx.com.ua/docs. Зокрема, згідно з Правилами, до укладення кредитного договору, позичальнику для ознайомлення в особистий кабінет надано Паспорт споживчого кредиту у вигляді додатку до оферти/проекту кредитного договору. Під час реєстрації, відповідно до встановленого порядку та інструкцій, розміщених на сайті кредитодавця, відповідач пройшов процедури встановлення особи та підтвердження її достовірності, надавши необхідні персональні дані для укладення кредитного договору. Первісний кредитор здійснив ідентифікацію та верифікацію позичальника на підставі отриманих від нього відомостей та документів, а також за допомогою системи BankID НБУ, що було передбачено та погоджено умовами кредитного договору. Позичальник приєднався до публічної частини, прийняв умови індивідуальної частини та графіку платежів, що разом становлять єдиний кредитний договір, шляхом підписання індивідуальної частини електронним підписом d28cee51 . На виконання умов кредитного договору, 10.07.2025 первісний кредитор ініціював переказ коштів безготівковим зарахуванням на платіжну картку № НОМЕР_2 відповідача.
10.10.2025 первісний кредитор та позивач уклали Договір факторингу № 10102025, у зв`язку з чим відповідно до Реєстру прав вимог № 2 від 05.11.2025 та Акту приймання-передачі Реєстру прав вимог № 2 від 05.11.2025 до Договору факторингу № 10102025 до позивача перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 191429 від 10.07.2025. Враховуючи, що відповідач своїх зобов`язань за вказаним кредитним договором не виконує, позивач просить стягнути на його користь з відповідача кредитну заборгованість у розмірі 12 168,88 грн, що складається з: 11 765,00 грн - заборгованість по тілу кредиту; 2,88 грн - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом; 401,00 грн - заборгованість по комісії,  а також судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2662,40 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 7000,00 грн. При цьому представник позивача вказує, що вимоги щодо стягнення з відповідача штрафних санкцій в розмірі 900,00 грн. у межах даного позову не заявляються.
Ухвалою судді Чугуївського міського суду Харківської області від 17.04.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження, справа призначена до розгляду по суті з викликом сторін.
29.05.2026 від представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Тисячник Р.Р. надійшов відзив на позовну заяву, сформований у системі «Електронний суд», у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, мотивуючи тим, що позивачем не доведено набуття права вимоги саме до відповідача, оскільки з наданих ним витягів з додатків до договору факторингу з первісним кредитором без повних текстів реєстру боржників не можна достовірно встановити набуття права вимоги саме за вказаним ним договором. Також, позивачем не надано жодних доказів: на підтвердження укладення кредитного договору; наявності належних та допустимих доказів на підтвердження факту видачі кредитних коштів та наявності заборгованості у заявленому розмірі, які підтверджують, що саме з тими умовами та «Правилами надання грошових коштів у позику», що розміщені на сайті первісного кредитора, ознайомився відповідач. Відповідно до п. 2.2.1 Кредитного договору, сума кредиту складається з: 9997,64 грн - для погашення заборгованості за попереднім договором №175583; 2,61 грн - перерахованих на картку відповідача; 1764,75 грн - шляхом погашення заборгованості відповідача за комісією за надання кредиту (згідно з п. 2.5 договору ця комісія становить 15,00%). Таким чином, фактично Відповідач на свої потреби отримав лише 10 000,25 грн. Сума 1764,75 грн не надавалась Відповідачу в якості кредитних коштів, а була утримана фінансовою установою як плата за видачу кредиту. Включення суми комісії за видачу кредиту до "тіла кредиту" і подальше нарахування на цю суму процентів є штучним збільшенням суми боргу. Відповідно, розмір фактично отриманого Відповідачем тіла кредиту становить 10 000,25 грн, а не 11 765,00 грн. Комісійна винагорода нарахована безпідставно, а витрати на правову допомогу в розмірі 7000 грн. є завищеним та підлягає зменшенню.
01.06.2026 від представника позивача адвоката Кукси К.О. надійшла відповідь на відзив, сформована в системі «Електронний суд», у якій вона просить задовільнити у повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві, та долучених до позову доказів. 
Сторони у судове засідання не з`явились.
Представник позивача у позовній заві просив розгляд справи провести без участі сторони позивача.
Представник відповідача у відзиві на позовну заяву просив розгляд справи проводити без участі відповідача та його представника.
У зв`язку із зазначеним, суд вважає можливим розглянути справу без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів справи, що відповідає положенням ст.ст. 247, 279 ЦПК України.
Перевіривши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з частиною першої статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. 
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Судом встановлено, ui 10 липня 2025 року між ТОВ «ФК «Кредіплюс»та позичальником ОСОБА_1 було укладено у електронному вигляді договір про споживчий кредит № 191429, який складається з: Договору про споживчий кредит № 191429 (Індивідуальна частина), згідно загальних положень якої Договір, що укладається позичальником, складається з цієї індивідуальної частини договору про споживчий кредит (далі - індивідуальна частина), графіку( ів ) платежів , які містять персональні умови кредитування Позичальника та загальної для всіх клієнтів Кредитодавця публічної частини договору про споживчий кредит (далі - публічна частина), що розміщена на вебсайті Кредитодавця https://finx.com.ua, за посиланням: https://finx.com.ua/docs. Позичальник укладає Договір, приєднується до публічної частини, приймає умови індивідуальної частини та графіку( ів ) платежів, як невід`ємних частин (складових) кредитного договору, шляхом підписання цієї індивідуальної частини/акцепту, як це передбачено розділом V цієї індивідуальної частини. З моменту підписання цієї індивідуальної частини/акцепту Договір про споживчий кредит набуває чинності (п.п 1.1).
Позичальник засвідчує, що до укладення договору отримав та ознайомився, зокрема, з цією індивідуальною частиною, графіком платежів за кредитним договором, паспортом споживчого кредит, публічною частиною Договору, Правилами надання коштів та банківських металів у кредит Кредитодавця (далі - Правила) , а також іншою інформацією необхідною для прийняття ним свідомого рішення про укладення Договору та отримання кредиту, у т.ч. передбаченою ст.7 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії», інформацією та документами розміщеними на сайті https://finx.com.ua/. У випадку, якщо будьяка інформація не була отримана Позичальником або є йому незрозумілою, Позичальник повинен відмовитись від підписання акцепту/цієї індивідуальної частини Договору (п.п 1.2).
Згідно пункту 2.2.1. договору сума (загальний розмір) кредиту становить 11765.00 грн. надається не пізніше наступного дня після укладення Договору в наступному порядку: у розмірі 9997.64 грн. для погашення заборгованості Позичальника за договором про споживчий кредит №175583 від 19.03.2025, укладеним з кредитодавцем; у розмірі 2.61 грн. на № рахунку/картки позичальника № НОМЕР_2 у національній валюті; у розмірі 1764.75 грн. шляхом погашення заборгованості позичальника за комісією, нарахованою згідно п.2.5 індивідуальної частини.
У п. 2.3 зазначено, що проценти за користуванням кредитом нараховуються за ставкою 0,10% річних. Тип процентної ставки -фіксована.
Проценти за користування кредитом нараховуються з дня наступного за днем отримання кредиту позичальником протягом строку кредитування, зазначений в п. 2.6. цієї індивідуальної частини та/або графіком платежів. Розмір процентної ставки незмінний. 
Знижений тариф комісії за управління та обслуговування кредиту складає 1,00 гривень. 
Стандартний (базовий) тариф комісії за управління та обслуговування кредиту складає 200,00 гривень. Розмір комісії за управління та обслуговування кредиту не може бути змінено (п 2.4. ). 
Відповідно до п.2.5 кредитного договору комісія за надання кредиту складає 1764,75 грн., що нараховується та підлягає сплаті одноразовов день укладення цього договору за ставкою 15,00% від загальної суми кредиту за рахунок власних коштів позичальника або за рахунок кредиту, якщо це передбачено п.2.2.1. цієї індивідуальної частини. Розмір комісії за надання кредиту не може бути змінено. 
Загальний строк кредитування за цим договором складає 184 днів з 10.07.2025р. (дата надання кредиту) по 10.01.2026 р. (п 2.6).
Орієнтовна реальна річна процентна ставка (загальні витрати за споживчим кредитом, виражені у процентах річних від загального розміру виданого кредиту) складає 76,05% річних (п.2.8).
Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника (сума загального розміру кредиту та загальних витрат Позичальника за кредитом) складає 13539.21 грн. (п. 2.9.1).
Згідно Договору про споживчий кредит (публічна частина) редакція діє з 01.07.2024, згідно загальних положень якого договір про споживчий кредит складається з цієї публічної частини договору про споживчий кредит), яка є загальною для всіх позичальників та персональних для кожного Позичальника індивідуальної частини договору про споживчий кредит (далі - індивідуальна частина) та графіку(ів) платежів. Позичальник укладає договір та приймає умови публічної частини, як невід`ємної його частини, шляхом підписання індивідуальної частини. Правовідносини за цим Договором також регулюється Правилами надання коштів та банківських металів у кредит Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія «Кредіплюс», затвердженими Наказом № 25-од від 26.06.2024 року, а також чинним законодавством (п.1.1). Позичальник підтверджує, що до укладення договору, кредитодавець/кредитний посередник заздалегідь у письмовому (паперовому або електронному) вигляді ознайомив його з: інформацією, що необхідна була для отримання споживчого кредиту позичальником, яка містила наявні та можливі схеми кредитування у Кредитодавця; інформацією, наведеною в Паспорті споживчого кредиту (Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (Стандартизована форма)) форма якої передбачена Законом України «Про споживче кредитування»; інформацією про необхідність укладення договорів щодо додаткових та/або супутні послуг, які є обов`язковими для отримання кредиту та про орієнтовну вартість таких послуг; інформацією про Кредитодавця та кредитного посередника (якщо в інтересах Кредитодавця діє кредитний посередник); інформацією наведену у Правилах; іншою інформацією про умови кредитування; інформацією про реальну річну процентну ставку, денну процентну ставку, а також про орієнтовну загальну вартість кредиту та іншу важливу інформацію; інформацією зазначеною в частинах першій та другій статті 7 Закону «Про фінансові послуги та фінансові компанії», у т.ч. надав проект кредитного договору (2.1). 
Сторони погодили, що кредит надається в безготівковій формі і може бути наданий безпосередньо Позичальнику та/або шляхом погашення заборгованості Позичальника перед Кредитодавцем. У такому випадку, укладенням кредитного договору Позичальник надає Кредитодавцю всі необхідні повноваження для перерахування (п 1.2.1). Позичальник підтверджує, що до укладення Договору отримав для ознайомлення проект договору про споживчий кредит, що складається з індивідуальної, публічної частин, та графіку платежів, також паспорту споживчого кредиту, ознайомився з ними, а також з Правилами, що розміщені на сайті https://finx.com.ua/. всі умови йому зрозумілі, він погоджується їх виконувати вільно без будь якого примусу. (п 1.2.2).
На підтвердження укладення кредитного договору позивачем також надано Заяву на видачу кредиту № 100882227 від 10.07.2025, яка містить персональні дані  ОСОБА_1 ; Паспорт споживчого кредиту, Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (Стандартизована форма), який містить аналогічні умови кредитування викладені в Договорі про споживчий кредит № 191429 (Індивідуальна частина); а також Правила надання коштів та банківських металів у кредит Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредіплюс»від 26.06.2024.
Кредитний договір про споживчий кредит підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора: ОСОБА_1 ідентифікатором d28cee51 Час 10.07.2025 15:57:44.
Умовами кредитного договору передбачено проведення взаємозаліку, відповідно до якого надані кредитні кошти були спрямовані не лише на їх безпосереднє перерахування позичальнику ОСОБА_1 на картковий рахунок, а й на зарахування зустрічних однорідних вимог шляхом погашення заборгованості позичальника за раніше укладеним кредитним договором №175583 від 19.03.25 з кредитодавцем. 
Факт проведення взаємозаліку підтверджується Довідкою про проведення взаємозаліку від 09.03.2026 Вих. № 940/09-03, підписаною директором ТОВ «Фінансова Компанія «Кредіплюс»Македонським О.Є. із застосуванням кваліфікованого електронного підпису та електронної печатки у сервісі «Вчасно» (серійний номер підпису: 5D5C000800000000000000000000000000000001, статус: чинний). Зокрема, у рядку №448 зазначеної довідки міститься інформація щодо Кредитного договору № 191429 від 10.07.2025, яка підтверджує: сума кредиту - 11 765,00 грн.; сума, перерахована на погашення заборгованості за Договором взаємозаліку №175583 від 19.03.2025 - 9 997,64 грн.; сума перерахування на картковий рахунок Позичальника 2.61 грн.; комісія - 1 764,75 грн.
Первісний Кредитор свої зобов`язання щодо надання грошових коштів виконав у повному обсязі. Згідно довідки про успішність наступних операцій згідно договору № 1412/22-1 від 14.12.2022 р., укладеного з ТОВ Фінансова компанія «Контактний дім», ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , за кредитним договором № 191429 від 10.07.2025 перераховано: номер картки НОМЕР_2, сума 2,61, валюта UAН, дата прийняття 10.07.2025 15:57, номер транзакції 1637717432, номер замовлення 234447240, призначення платежу кредитний договором № 191429 від 10.07.2025, статус прийнято.
Згідно Картки обліку виконання договору: 191429, наданої ТОВ «Фінансова Компанія «Кредіплюс», загальна сума фінансового активу (заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором становить 12168.88 грн, з яких: 11 765,00 грн - заборгованість по тілу кредиту; 2,88 грн - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом; 401,00 грн - заборгованість по комісії.
Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ст. ст. 526, 1054 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу; за кредитним договором позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то вразі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.
Положеннями ст. 512 ЦК України встановлено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Правилами ст. 513 ЦК України визначено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до вимог ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням, як це визначено положеннями ст. 516 ЦК України.
Правилами ст. 517 ЦК України закріплено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, як це закріплено вимогами ст. 526 ЦК України.
За договором факторингу №10102025 від 10.10.2025 ТОВ «ФК «Кредіплюс» відступило ТОВ «Юніт Капітал» право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками.
Відповідно до п. 1.3. Договору факторингу «Право вимоги» означає всі права Клієнта за Кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до Боржників по сплаті суми Боргу за Кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Згідно п. 1.5. Договору факторингу  «Реєстр прав вимог» - означає перелік Прав вимог до Боржників, що відступається за цим Договором. 
Пунктом 2.1. Договору факторингу  встановлено, що Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором. Відповідно до п. 4.1. Договору факторингу  погоджено, що право вимоги переходить від Клієнта до Фактора з моменту підписання ними відповідного Реєстру прав вимог та Акту приймання-передачі Реєстру, по формі встановленій у відповідних Додатках. 
На підтвердження факту передачі грошових коштів у розпорядження (фінансування) Первісного кредитора ТОВ «ФК «Кредіплюс» позивачем згідно Договору Факторингу №10102025 від 10.10.2025 за відступлення права вимоги у обсязі кредитних договорів, які зазначені у Реєстрі прав вимог № 2 від 05.11.2025 до цього Договору Факторингу (до якого входило також відступлення права вимоги щодо заборгованості відповідача по кредитному договору №191429 від 10.07.25 ) позивачем надана копія платіжної інструкції № 688 від 11.11.2025 на суму 1 901 231,80 грн.
Відповідно до Реєстру прав вимог № 2 від 05.11.2025 до Договору Факторингу № 10102025 та Акту приймання-передачі Реєстру прав вимог № 2 від 05.11.2025 до Договору факторингу № 10102025 ( які підписані сторонами договору факторингу та скріплені їх печатками) до позивача перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 191429 від 10.07.2025 у розмірі 13 068,88 грн, яка складається з: 11 765,00 грн - заборгованість по тілу кредиту; 2,88 грн - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом; 401,00 грн - заборгованість по комісії; 900,00 грн - заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи).
Згідно із розрахунком заборгованості, складеним ТОВ «Юніт Капітал», у ОСОБА_1 за договором №191429 від 10.07.2025 наявна заборгованість станом на 01.11.2025 у розмірі 13 068,88 грн, яка складається з: 11 765,00 грн - заборгованість по тілу кредиту; 2,88 грн - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом; 401,00 грн - заборгованість по комісії; 900,00 грн - заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи).
Зазначене узгоджується й з даними, що містяться в картці обліку виконання договору № 191429від 10.07.2025, підписаною директором ТОВ «ФК «Кредіплюс» та містить відповідні реквізити документа.
Як зазначає представник позивача у позовній заяві вимоги щодо стягнення з відповідача штрафних санкцій в розмірі 900,00 грн. у межах даного позову не заявляються.
За правилами ст.ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).
Згідно із ст. 638 цього Кодексу, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Відповідно до ч.ч.1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію).
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст.3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором -дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Згідно ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
В силу ч. 1 ст.1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Згідно із ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).
Відповідно до ст. 610 цього Кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Положеннями ст. 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Отже, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за кредитним договором утворилась заборгованість, право грошової вимоги за якою перейшло до позивача.
Суд погоджується з сумою нарахованих відсотків за кредитним договором № 191429 від 10.07.2025 у розмірі 2,88 грн. 
Щодо вимоги про стягнення комісії за надання та обслуговування кредиту суд зазначає наступне.
Пунктом 2.2.1. Договору № 191429 від 10.07.2025 передбачено та узгоджено сторонами, що сума (загальний розмір) кредиту становить 11765.00 грн., яка надається не пізніше наступного дня після укладення Договору в наступному порядку: у розмірі 9997.64 грн. для погашення заборгованості Позичальника за договором про споживчий кредит №175583 від 19.03.2025, укладеним з Кредитодавцем; у розмірі 2.61 грн. на № рахунку/картки Позичальника № НОМЕР_2 , у національній валюті; у розмірі 1764.75 грн. шляхом погашення заборгованості Позичальника за комісією, нарахованою згідно п.2.5 індивідуальної частини.
Згідно пункту 2.5. кредитного договору передачено, що комісія за надання кредиту складає 1 764,75 грн., що нараховується та підлягає сплаті одноразово в день укладення цього Договору за ставкою 15,00 % від загальної суми кредиту за рахунок власних коштів Позичальника або за рахунок кредиту, якщо це передбачено п.2.2.1. цієї індивідуальної частини. Розмір комісії за надання кредиту не може бути змінено.
Тобто сторони кредитного договору узгодили, що комісія за надання кредиту в сумі 1764.75 грн. підлягає сплаті позичальником за рахунок наданого йому кредиту в розмірі 11765.00 грн.
Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію, зокрема, за надання кредиту.
Виходячи з аналізу вимог п.4 ч.1 ст. 1,ч.2 ст.8, ч.1 ст.1, ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», роз`яснень Великої Палати Верховного Суду щодо застосування ст.11 Закону України «Про споживче кредитування», які викладені у постанові від 13 липня 2022 року по справі №496/3134/19 така форма витрат, як комісія за надання кредиту існує на законодавчому рівні, визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами.
Отже, спеціальним законодавством України прямо визначені легальні можливості позивача, як включати до тексту кредитних договорів із споживачами умови щодо нарахування комісії, так і в подальшому нараховувати її, а також витребувати суму несплаченої вищевказаної комісії від відповідача (в т.ч. і в судовому порядку).
За таких обставин посилання представника відповідача у відзиві на позовну заяву  про те, що включення суми комісії за видачу кредиту до "тіла кредиту" і подальше нарахування на цю суму процентів є штучним збільшенням суми боргу, у зв`язку з чим розмір фактично отриманого Відповідачем тіла кредиту становить 10 000,25 грн, а не 11 765,00 грн. Комісійна винагорода нарахована безпідставно, суд вважає такими, що не ґрунтуються на умовах кредитного договору та наданих доказах.
Між тим суд зазначає, що пунктом 2.4. Договору № 191429 від 10.07.2025 передбачено: знижений тариф комісії за управління та обслуговування кредиту складає 1,0грн.,та стандартний (базовий) тариф комісії за управління та обслуговування кредиту який складає 200,00 грн. 
Згідно із розрахунком заборгованості, складеним ТОВ «Юніт Капітал», у ОСОБА_1 станом на 01.11.2025 за договором №191429 від 10.07.2025 наявна заборгованість заборгованість по комісії в розмірі 401,00 грн. 
10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Положення частин 1, 2, 5 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним.
У висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 13.07.2022 року № 363/1834/17, зауважено, що банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг (частина третя статті 55 Закону N 2121-III), однією із яких є розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик (пункт 3 частини третьої статті 47 цього Закону), зокрема надання споживчого кредиту. Тому банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку.
У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що у кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частиною 1 та частиною 2 статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними.
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у своєму правовому висновку у постанові від 09 грудня 2019 року в справі № 524/5152/15 (провадження № 61-8862сво18) зазначив, що надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику.
Як виснував Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного суду в постанові від 20.07.2022, прийнятій по справі №343/557/15-ц, провадження №61-10414св20, умови договору про сплату позичальником на користь банку винагороди за надання фінансового інструменту, відсотків за дострокове погашення кредиту та винагороди за проведення додаткового моніторингу, тобто за дії, які банк здійснює на власну користь, що є несправедливим, суперечить принципу добросовісності, є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача, за своєю природою є дискримінаційним та таким, що суперечить моральним засадам суспільства.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг, як це закріплено вимогами ч. 3 ст. 55 вказаного Закону.
Суд зазначає, що умовами укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс»та ОСОБА_1 кредитного договору про споживчий кредит № 191429 від 10.10.2025 встановлено комісію не тільки за надання кредиту в розмірі 1764,75 грн., але й комісію за обслуговування кредиту, без вказання яких саме послуг позичальником було отримано від кредитодавця. 
Ураховуючи наведене, оскільки відповідачу було встановлено одноразову плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, визначені в пункті 2.4 Договору № 191429 від 10.07.2025 умови щодо обов`язку позичальника сплатити таку комісію, є нікчемними відповідно до частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», а позовна вимога позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості по комісії - 401,00 грн. є необґрунтованою, у зв`язку з чим задоволенню не підлягає.
Отже, суд дійшов висновку, що заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором про споживчий кредит № 191429 від 10.07.2025 становить у розмірі 11 767,88 грн, що складається з: 11 765,00 грн - заборгованість по тілу кредиту; 2,88 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, тому позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Будь-яких належних та допустимих доказів в підтвердження існування істотних обставин у відповідача, які слугували б поважною причиною невиконання взятих на себе зобов`язань, суду не надано.
Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3, 8 ст. 141 ЦПК України судовий збір та інші витрати, пов`язані з розглядом справи, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У відповідності до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.
Зі змісту даної норми вбачається, що витрати на правничу допомогу адвоката складаються з: гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також сум, що підлягають сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, і ці суми встановлюються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Вказаною нормою також передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вищезазначених вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в суді в розмірі 7000,00 грн. позивачем надано: копію Договору про надання правничої допомоги № 20/01/26-02 від 20.01.2026, копію додаткової угоди № 25771398908 від 21.01.2026 до Договору про надання правничої допомоги № 20/01/26-02 від 20.01.2026, копію Акту від 20.02.2026 прийому-передачі наданих послуг (даний акт є невід`ємною частиною до Договору про надання правничої допомоги № 20/01/26-02 від 20.01.2026), що включає детальний обсяг виконаних робіт.
Верховний Суд у справах № 905/1795/18 та № 922/2685/19 зауважував, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених ч. 4 ст. 137 ЦПК України.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Allia№ce Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Аналогічні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, постанові Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 742/2585/19.
Предметом спору в даній справі є стягнення заборгованості за кредитним договором.
На теперішній час судова практика розгляду даної категорії справ є поширеною. Її вивчення, аналіз обставин справи та складання процесуальних документів, на думку суду, за наявності звичайної професійної підготовки в галузі права, об`єктивно не вимагає витрачання значного часу та зусиль адвоката.
Враховуючи фактично надані послуги адвоката, суд визнає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000,00 гривень.
Суд вважає, що заявлені витрати на правову допомогу у цій справі в сумі 7000,00 грн. не є співмірними до ціни позову та складністю справи, враховуючи, що її розгляд відбувся у порядку спрощеного позовного провадження та без участі представника позивача, отже в заявленій сумі не підлягають відшкодуванню.
Згідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2342,57 грн. (2422,40 *11767,88 :12168,88 = 2342,57)
Керуючись ст. ст. 2, 5,10-13, 19, 76-82, 141, 258, 259, 264, 265, 273,279, 354 ЦПК України, суд 
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» заборгованість за кредитним договором про споживчий кредит № 191429 від 10.07.2025 у розмірі 11767 (одинадцять тисяч сімсот шістдесят сім) гривень 88 копійок, з яких: 11 765,00 грн - заборгованість по тілу кредиту; 2,88 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, а також судовий збір у розмірі 2342,57 (дві тисячітриста сорок дві) грн. 57 коп. та витрати на оплату правничої допомоги в розмірі 4000 (чотири тисячі) грн. 
В іншій часині позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал», код ЄДРПОУ 43541163, адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Лесі Українки, буд. 34, офіс 333, Рахунок: НОМЕР_4 в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», ЄДРПОУ АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» 21133352, МФО: 322001.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 .
Представник відповідача: адвокат Тисячник Рузанна Робертівна, РНОКПП НОМЕР_5 , 69005, м. Запоріжжя, бульв. Центральний, 8/53, ІНФОРМАЦІЯ_2 

Суддя: І.В. Карімов