ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2026 року | справа № 380/16232/25

м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Андрусів У.Б., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Геліус ЛТД» до Львівської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів,
в с т а н о в и в:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Геліус ЛТД» (далі – позивач, ТОВ «Геліус ЛТД») пред`явило позов до Львівської митниці (далі – відповідач), у якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/400093/2 від 22.07.2025.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що під час митного оформлення товару, який ввозився на митну територію України, визначив його митну вартість за основним методом – за ціною договору (контракту), та надав митному органу разом із митною декларацією всі документи, передбачені ч.2 ст.53 Митного кодексу України, які підтверджують заявлену митну вартість товару та дають змогу визначити її за ціною договору. На думку позивача, надані документи кореспондуються між собою, містять чіткі, недвозначні та достовірні відомості про товар і його ціну, а тому у їх сукупності підтверджують числові значення складових митної вартості. Позивач стверджує, що замовлення-специфікація №11 від 16.07.2025 підписана обома сторонами договору поставки, а посилання в рахунку-фактурі (інвойсі) №96 від 16.07.2025 на замовлення-специфікацію №10 від 09.07.2025 є технічною опискою продавця, про що останній повідомив листом від 21.07.2025, і ця описка не вплинула на опис, кількість та вартість товару, умови його оплати та поставки. Позивач також указує, що вартість перевезення узгоджується сторонами до початку перевезення, а тому дата складення рахунку про надання транспортно-експедиційних послуг раніше дати перетину митного кордону України не свідчить про непідтвердження транспортних витрат, які підтверджені договором про перевезення, автотранспортною накладною (CMR) та рахунком-фактурою. Позивач також указує, що заявка на перевезення №15 від 15.07.2025 наявна і долучена ним до позовної заяви. На переконання позивача, відповідач не навів порівняння характеристик оцінюваного товару і товару, ціна якого взята за основу коригування, не обґрунтував неможливості застосування другорядних методів, що передують резервному, та не довів, що товар за митною вартістю, взятою за основу, дійсно був увезений на митну територію України і що ця митна вартість не була відкоригована. Позивач вважає, що відповідач безпідставно не визнав заявлену митну вартість та застосував другорядний метод її визначення, не навівши обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей і не довівши наявності розбіжностей, які впливають на правильність визначення митної вартості. З огляду на викладене позивач вважає оскаржуване рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню. Просить задовольнити позов повністю.
Ухвалою судді від 13.08.2025 позовну заяву залишено без руху, позивачу встановлено десятиденний строк для усунення недоліків.
25.08.2025 на виконання вимог цієї ухвали до суду надійшла заява про усунення недоліків, до якої додано переклад документів, долучених до позовної заяви, викладених іноземною мовою.
Ухвалою судді від 01.09.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.
12.09.2025 відповідач подав відзив на позовну заяву. Свою позицію відповідач мотивував тим, що обов`язок доведення ціни товару лежить на декларанті, і саме декларант має довести, що ним правильно здійснено розрахунки митної вартості, у тому числі обрано метод визначення митної вартості товару. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи. Зазначив, що подані декларантом до митного оформлення документи містили розбіжності та не містили всіх необхідних відомостей для підтвердження заявленої митної вартості імпортованого товару; крім того, декларант не надав жодних додатково витребуваних документів, що не дало митному органу можливості підтвердити заявлені складові митної вартості товарів. Окремо відповідач наголосив, що до митного оформлення не подано заявку до договору на перевезення №15 від 15.07.2025, яка згідно з п.2.3 цього договору є його невід`ємною частиною і в якій обумовлюються конкретні умови кожного окремого замовлення та додаткові послуги, а тому договір про перевезення наданий не в повному обсязі, і послався при цьому на постанову Верховного Суду від 02.05.2024 у справі №520/22458/23. З огляду на викладене відповідач вважає, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/400093/2 від 22.07.2025 є правомірним і підстав для його скасування немає, а тому просить відмовити у задоволенні позову повністю.
15.09.2025 представник позивача подав відповідь на відзив, у якій викладено пояснення, міркування та аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень та мотиви їх відхилення. Зокрема, позивач зазначив, що правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 02.05.2024 у справі №520/22458/23, не є релевантними для обставин цієї справи, оскільки в тій справі наданий декларантом документ не містив інформації стосовно вартості фрахту, тоді як у цій справі рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг №493 від 17.07.2025 містить відомості про маршрут, транспортні засоби та вартість перевезення.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд установив такі обставини та відповідні їм правовідносини.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Геліус ЛТД», ЄДРПОУ 20206809, зареєстроване як юридична особа, місцезнаходження: 49000, Дніпропетровська область, м.Дніпро, проспект Богдана Хмельницького, буд.160.
Між UAB «Paperlita» (Литовська Республіка), як продавцем, та ТОВ «Геліус ЛТД», як покупцем, укладено договір поставки №65 від 18.10.2019 (далі – Контракт). Згідно з п.2.1 Контракту продавець зобов`язується продати, а покупець зобов`язується купити товар, зазначений у специфікаціях до цього договору, які становлять його невід`ємну частину. Відповідно до п.2.2 Контракту детальний опис товару, кількість та ціна товару зазначаються у специфікаціях на кожну окрему партію товару (замовленнях-специфікаціях), які є невід`ємною частиною договору; усі зміни до замовлень-специфікацій можуть вноситися лише в письмовій формі за погодженням між сторонами.
За п.4.1 Контракту ціна товару встановлюється в євро за тонну нетто відповідно до умов, зазначених у статті 6 договору, і вказується в замовленнях-специфікаціях; ціна товару включає вартість пакування, маркування і тари.
Згідно з п.5.2 Контракту умови (форма) оплати зазначаються в замовленнях-специфікаціях.
Відповідно до п.6.1, 6.2 Контракту продавець постачає товар на умовах, які встановлюються за згодою сторін (застосовуються Інкотермс) і вказуються в замовленні-специфікації; місце призначення або місце поставки визначаються за згодою сторін і вказуються в замовленні-специфікації.
Замовленням-специфікацією №11 від 16.07.2025 до Контракту сторони погодили поставку паперу для гофрування Fluting medium (stock), код 48051910, щільністю 160 г/м2, форматом 2650 мм та 2450 мм, за ціною 220,00 євро за тонну, а також картону Testliner white (stock), код 48052400, щільністю 105 г/м2 форматом 2500 мм і щільністю 140 г/м2 форматом 1400 мм, за ціною 315,00 євро за тонну. Загальний обсяг поставки за цією специфікацією становить 45,730 тонни на суму 10569,80 євро, у тому числі партія, що є предметом спору – 22,190 тонни на суму 5391,00 євро. Умови оплати – попередня оплата 100%. Умови поставки – FCA Форхгайм, Німеччина (Інкотермс 2010).
Згідно з рахунком-фактурою (інвойсом) №96 від 16.07.2025 вартість партії товару становить 5391,00 євро, у тому числі паперу для гофрування Fluting medium масою 16,830 тонни – 3702,60 євро та картону Testliner white масою 5,360 тонни – 1688,40 євро.
Оплату за товар здійснено платіжним документом №529240016 від 17.07.2025 на суму 10569,80 євро з призначенням платежу «PREPAYMENT FOR CONTRACT 65 DD 18.10.2019, INVOICE 96, 97 DD 16.07.2025 FOR CARDBOARD» (попередня оплата за контрактом 65 від 18.10.2019, інвойси 96, 97 від 16.07.2025 за картон), одержувач – UAB «Paperlita».
Виробником товару є Kraus Paper Company GmbH (Німеччина), торговельна марка – Kraus Paper. Згідно з рахунком-фактурою (інвойсом) №2025-119 від 16.07.2025, виставленим Kraus Paper Company GmbH на UAB «Paperlita», відвантажено 2 рулони Testliner white масою 5,360 тонни за ціною 275,00 євро за тонну на суму 1474,00 євро та 6 рулонів Fluting medium масою 16,830 тонни за ціною 195,00 євро за тонну на суму 3281,85 євро; загальна маса нетто/брутто – 22190 кг; автомобіль – НОМЕР_1 / НОМЕР_2 ; дата завантаження – 16.07.2025.
Перевезення товару здійснювало ТОВ «Ісла Сервіс» автомобілем НОМЕР_1 / НОМЕР_2 за міжнародною автомобільною накладною (CMR) б/н від 16.07.2025 за маршрутом Форхгайм (Німеччина) – с.Сокільники Пустомитівського району Львівської області.
Згідно з рахунком на оплату №493 від 17.07.2025 вартість міжнародних транспортних послуг за маршрутом Німеччина, Forchheim – митний перехід Шегині (кордон України) становить 86000,00 грн, а за маршрутом митний перехід Шегині (кордон України) – Україна, Львівська обл., с.Сокільники – 4000,00 грн, разом 90000,00 грн, сума податку на додану вартість – 0,00 грн; підставою складення рахунку зазначено заявку на перевезення №15 від 15.07.2025.
Довідкою про транспортні витрати №17072025/1 від 17.07.2025 ТОВ «Ісла Сервіс» повідомило Львівську митницю, що транспортні витрати з доставки вантажу, адресованого ТОВ «Геліус ЛТД», за маршрутом 91301 Forchheim (Німеччина) – до митного переходу Шегині (Україна) (1074 км) складають 86000,00 грн, за маршрутом державний кордон Шегині (Україна) – с.Сокільники Львівської області (81 км) – 4000,00 грн; навантажувально-розвантажувальні роботи включені у вартість перевезення; страхування вантажу не проводилося.
З метою митного оформлення товару декларант позивача подав до Львівської митниці електронну митну декларацію №25UA209140018476U9 від 21.07.2025, за якою до митного оформлення заявлено два товари. Товар №1 – папір для гофрування, флютинг Fluting Medium (Wellenstof), в рулонах (стоковий товар): щільність 160 г/м2, завширшки 2450 мм, 6 рулонів, 16830 кг; некрейдований, нефарбований, негофрований, невибілений, одношаровий, без додаткової обробки, з макулатури, одержання волокон 100% механічним способом, без малюнка; код товару згідно з УКТ ЗЕД 4805191000; ціна товару 3702,60 євро. Товар №2 – тестлайнер двошаровий, картон для плоских шарів гофрованого картону з білим верхнім шаром, некрейдований, у рулонах, марка Testliner White (стоковий товар): щільність 105 г/м2, завширшки 2500 мм – 3300 кг, 1 рулон; щільність 140 г/м2, завширшки 1400 мм – 2060 кг, 1 рулон; вибілений, регенерований, негофрований, виготовлений з макулатури, без малюнка; код товару згідно з УКТ ЗЕД 4805240000; ціна товару 1688,40 євро. Умови поставки – FCA DE Forchheim. Загальна фактурна вартість товарів – 5391,00 євро.
Митну вартість товарів визначено за основним методом – за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, із включенням до неї витрат на транспортування до митного кордону України в сумі 86000,00 грн. Загальна митна вартість товарів становила 348040,34 грн, у тому числі товару №1 – 245198,96 грн.
На підтвердження заявленої митної вартості товару позивач надав митному органу разом з митною декларацією №25UA209140018476U9 документи, визначені ч.2 ст.53 Митного кодексу України та зазначені у графі 44 митної декларації, а саме: сертифікат якості від 16.07.2025; пакувальний лист б/н від 16.07.2025; рахунок-фактуру (інвойс) №96 від 16.07.2025; автотранспортну накладну (Road consignment note) б/н від 16.07.2025; декларацію про походження товару №96 від 16.07.2025; статус особи, яка подає митну декларацію, №1; авторизацію АЕО про надання права на застосування спеціальних спрощень (АЕО-С) №UAAEOC24000034 від 04.04.2024; авторизацію на застосування спрощення «використання звільнення від гарантії» №UACGU024000013 від 30.05.2024; некласифікований комерційний документ №2025-119 від 16.07.2025; платіжний документ, що підтверджує вартість товару, №529240016 від 17.07.2025; рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №493 від 17.07.2025; висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією, №272 від 17.07.2025; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів №65 від 18.10.2019; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №11 від 16.07.2025; договір (контракт) про перевезення №15 від 15.07.2025; інші некласифіковані документи б/н від 16.07.2025 та б/н від 17.07.2025; копію митної декларації країни відправлення №24DE860164658914B5 від 17.07.2025.
Висновком Асоціації українських підприємств целюлозно-паперової галузі «УкрПапір» №272 від 17.07.2025 підтверджено, що ринкова вартість продукції стокового відбору та складських залишків товарної марки «Kraus Paper» виробництва компанії «Kraus Paper Company GmbH» (Німеччина), яку імпортує ТОВ «Геліус ЛТД» для власних виробничих потреб на підставі інвойсів №96 та №97, специфікації №11 від 16.07.2025 до контракту №65 від 18.10.2019, укладеного з компанією UAB «Paperlita» (Литва), становить 315,00 євро за тонну макулатурного картону тест лайнера Testliner White (Stock) для плоских шарів гофрокартону щільністю 105 та 140 г/м2 в рулонах завширшки 1400 та 2500 мм (код УКТЗЕД 4805240000) та 220,00 євро за тонну паперу для гофрування Fluting medium (Stock) щільністю 160 г/м2 в рулонах завширшки 2450 та 2650 мм (код УКТЗЕД 4805191000) на умовах поставки FCA «Склад продавця, м.Форхгайм, Німеччина» (Інкотермс 2010), відповідає кон`юнктурі вільного ринку подібної продукції та може бути прийнятною для використання під час здійснення митних процедур у липні 2025 року по цьому товару.
21.07.2025 митний орган надіслав декларанту електронне повідомлення про необхідність надання відповідно до ч.2 ст.53 Митного кодексу України банківських платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару (якщо рахунок сплачено), за наявності – інших платіжних та/або бухгалтерських документів, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, транспортних (перевізних) документів та документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, а саме: договору про надання транспортно-експедиційних послуг, рахунків-фактур про надання транспортно-експедиційних послуг, актів виконаних робіт, калькуляції транспортних витрат, а якщо здійснювалося страхування – страхових документів, а також документів, що містять відомості про вартість страхування; а відповідно до ч.3 ст.53 Митного кодексу України, у разі неподання зазначених документів, – про необхідність надання протягом 10 календарних днів (за наявності) каталогів, специфікацій, прейскурантів (прайс-листів) виробника товару, копії митної декларації країни відправлення, висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлених спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформації біржових організацій про вартість товару або сировини. Відповідно до ст.254 Митного кодексу України митний орган також витребував переклад документів, поданих до митного оформлення.
На вимогу митного органу декларант додатково надав сертифікат якості б/н від 16.07.2025, складений продавцем, лист виробника Kraus Paper Company GmbH від 17.07.2025 та листи продавця UAB «Paperlita» від 21.07.2025.
Листом від 17.07.2025 Kraus Paper Company GmbH повідомило UAB «Paperlita», що партія товару, відвантажена 17.07.2025 згідно з інвойсами №2025-119 та №2025-120, виготовлена у 2022 році.
Листом від 21.07.2025 UAB «Paperlita» повідомило, що в інвойсах №96, 97 було допущено помилку – невірно вказано номер специфікації до контракту №65 від 18.10.2019, та просило вважати вірним номер специфікації №11 від 16.07.2025.
Крім того, іншим листом від 21.07.2022, UAB «Paperlita» повідомило, що постачає на адресу ТОВ «Геліус ЛТД» згідно з контрактом №65 від 18.10.2019 на умовах FCA Форхгайм (Німеччина) білий макулатурний картон Testliner White щільністю 105 та 140 г/м2 (код 4805240000) за ціною 315 євро за тонну і папір для гофрування Fluting medium щільністю 160 г/м2 (код 4805191000) за ціною 220 євро за тонну; виробник – Kraus Paper Company GmbH, торгова марка – Kraus Paper; низька ціна обумовлена тим, що ці позиції є стоковими і зберігаються на складах відправника більше двох років.
Листом №21/07-01 від 21.07.2025 позивач звернувся до митного органу з проханням завершити митне оформлення митної декларації №25UA209140018476U9 від 21.07.2025 у зв`язку з наданням повного пакета документів для підтвердження митної вартості.
За результатами опрацювання поданих документів Львівською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/400093/2 від 22.07.2025 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209140/2025/000675 від 22.07.2025.
У графі 33 оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/400093/2 від 22.07.2025 зазначено: «В рамках реалізації положень статей 52, 53, 54, 55, 58, 335 Митного кодексу України від 13.03.2012 №4495-VI (далі – МКУ), за результатами опрацювання документів, наданих для підтвердження заявленої митної вартості товару, митна вартість не може бути визнана з наступних причин: – подані до митного оформлення документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій та третій статті 53 МКУ, не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар; – надані декларантом на запит митного органу документи не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена. Відповідно до п.1 ч.4 ст.54 МКУ здійснено контроль наявності в поданих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.
За результатами проведеного опрацювання встановлено: – контрактом №65 від 18.10.2019 (далі – Контракт) у розділі 2 визначено, що детальний опис товару, кількість та вартість товару зазначається у специфікаціях на кожну окрему партію товару, які є невід`ємною частиною Контракту, враховуючи зазначене, розуміється, що вони погоджуються сторонами шляхом їх безпосереднього підписання. Надана до митного оформлення специфікація підписана лише стороною Продавця та не містить підпису Покупця. За даних обставин документ не вважається узгодженим, а відтак таким, що узгоджує кількість, вартість та ціну, що в свою чергу означає, що такий документ не підтверджує числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. – до митного оформлення надано договір на перевезення №15 від 15.07.2025, пунктом 2.3 Договору визначено, що конкретні умови по кожному окремому замовленню обумовлюються у Заявці, яка є невід`ємною частиною договору. Заявка до митного оформлення не надана. Окрім того, у п.2.1 абзац 5, передбачено можливість надання додаткових послуг, які обов`язково зазначаються у Заявці. Зазначені обставини унеможливлюють перевірку правильності нарахування транспортних витрат на перевезення, а відповідно числового значення рівня митної вартості товару; – рахунок на оплату витрат на транспортування складений 17.07.2025, проте, відповідно до відміток у товаротранспортних документах (ЦМР), вантаж перетнув кордон 20.07.2025, отже, станом на дату складання рахунку витрати на ділянці маршруту Forchheim – Шегині не міг бути відомий у повному обсязі. – у рахунку фактурі №96 від 16.07.2025 міститься посилання на Замовлення – Специфікацію №10 від 09.07.2025, проте, до митного оформлення надано Специфікацію №11 від 16.07.2025. – за власним бажанням декларантом надано посередницький інвойс №2025-119 від 16.07.2025, проте у документі відсутні умови поставки товару, отже неможливо перевірити чи враховані усі складові вартості товару у кінцевому інвойсі.
Таким чином, Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості. Відповідно до статті 53 Митного кодексу України декларанту надіслано вимогу про надання додаткових документів для підтвердження числового значення заявленої митної вартості, а саме: відповідно до ч.2 статті 53 Митного кодексу України Вам необхідно надати наступні документи для підтвердження заявленої митної вартості товару: якщо рахунок сплачено, – банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності – інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи та документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, а саме: договір про надання транспортно-експедиційних послуг, рахунки-фактури про надання транспортно-експедиційних послуг, акти виконаних робіт, калькуляцію транспортних витрат; якщо здійснювалося страхування, – страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. Відповідно до ч.3 статті 53 Митного кодексу України, у разі неподання документів зазначених у ч.2 статті 53 Митного кодексу України, Вам необхідно протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Відповідно до статті 254 Митного кодексу України Вам необхідно надати переклад документів поданих до митного оформлення.
На вимогу декларантом додатково надано: лист від виробника щодо стокових позицій; сертифікат якості, складений продавцем, лист продавця щодо номерів інвойсів у експортній декларації (документи дублюють надані при митному оформленні).
Таким чином, Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за самостійно обраним декларантом методом.
Проведено консультації з декларантом згідно з ст.57 МКУ.
Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст.59 МКУ) та методу 2б (ст.60 МКУ) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МКУ) та методу 2г (ст.63 МКУ) з причини відсутності в митного органу вартісної основи для розрахунку митної вартості. Застосовано метод 2ґ (ст.64 МКУ). Митний кодекс України від 13.03.2012 року №4495-VI розділ III. Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала: МД №UA401020/2025/31821 від 14.07.2025, де рівень митної вартості товару зі схожими характеристиками (Папір для гофрування. Папір у рулонах, одношаровий, не гофрований, не крейдований, не каландрований, не білений, не фарбований, не перфорований, без малюнка, не просочений, виготовлений з маси регенерованого паперу (макулатури та відходів). Вміст волокон отриманих механічним способом – 100%. – обсяг партії – 22076 кг) становить 0.4929 дол/кг. Коригування у зв`язку з відмінністю умов поставки не здійснювалося, оскільки митна вартість в джерелі визначена з урахуванням витрат до кордону України. Коригування на обсяг партії товару, комерційні рівні не здійснювалося оскільки заявлені показники оцінюваної партії товару відповідають таким у джерелі».
Не погодившись із рішенням відповідача про коригування митної вартості товарів, позивач звернувся з цим адміністративним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам сторін, суд зазначає таке.
Статтею 19 Конституції України визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Відносини, з приводу яких виник даний спір, регулюються Митним кодексом України.
Відповідно до положень п.23, 24 ч.1 ст.4 МК України митне оформлення – виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль – сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.
Згідно зі ст.49, 50 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.
Відповідно до ч.1 ст.51, ч.1 ст.52 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Як встановлено ч.2 ст.52 МК України, декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
Згідно з ч.1, 2 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, – банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності – інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, – страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (ч.5 ст.53 МК України).
З аналізу наведених норм вбачається, що положення ст.53 МК України містять вичерпний перелік документів, що подається декларантом органу доходів і зборів для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.
Дана норма кореспондується з положеннями ст.318 МК України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Відповідно до ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.
Згідно зі ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом – за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Частиною 5 ст.54 МК України передбачено право органу доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.
Відповідно до ч.6 ст.54 МК України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій – четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Згідно з ч.1 ст.55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування (ч.2 ст.55 МК України).
Декларант може провести консультації з органом доходів і зборів з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в органі доходів і зборів (ч.5 ст.55 МК України).
Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний – за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод – за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 (визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів) і 60 (визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів) Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 (визначення митної вартості на основі віднімання вартості) Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 (визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена вартість) Кодексу.
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Відповідно до ч.2 та 3 ст.58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.
Згідно з ч.4, 5 ст.58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті – це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Системний аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що основним методом визначення митної вартості товарів є перший метод (за ціною договору), але обов`язок довести задекларовану митну вартість товару лежить на декларанті. Декларант при митному оформленні імпортованого товару зобов`язаний надати документи за переліком, визначеним ч.2 ст.53 МК України. Митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Необхідність витребовування додаткових документів передусім є способом упевнитися у тому, що декларант правильно визначив митну вартість.
Водночас повноваження контролюючого органу витребовувати додаткові документи стосується тільки тих документів, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всіх, які передбачені ст.53 МК України. Ненадання декларантом витребовуваних контролюючим органом документів може бути підставою для коригування митної вартості у випадку, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують об`єктивних сумнівів щодо достовірності наданої декларантом інформації.
Неподання декларантом документів, зазначених у ч.2– 4 ст.53 МК України, не тягне для нього безумовних негативних правових наслідків. Неподання таких документів може тягнути за собою відмову в митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та, відповідно, коригування митної вартості товарів лише в тому разі, коли у митниці будуть обґрунтовані підстави вважати, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість.
При перевірці судом у разі оскарження декларантом рішення про коригування митної вартості підлягають встановленню обставини та відомості, щодо яких у митного органу виникли сумніви, обґрунтованість причин та підстав витребовування додаткових документів, неможливості визначення митної вартості за обраним декларантом методом та поданими й додатково витребовуваними документами.
Як установлено судом, позивач визначив митну вартість товару за ціною договору, яка зазначена в рахунку-фактурі (інвойсі) №96 від 16.07.2025 на суму 5391,00 євро, та на підтвердження заявленої митної вартості надав митному органу разом з митною декларацією №25UA209140018476U9 документи, передбачені ч.2 ст.53 МК України і зазначені у графі 44 митної декларації, а на додаткову вимогу митного органу – сертифікат якості б/н від 16.07.2025, лист виробника Kraus Paper Company GmbH від 17.07.2025 та листи продавця UAB «Paperlita» від 21.07.2025.
Аналіз наданих позивачем документів дає підстави для висновку, що позивач до митного оформлення надав усі обов`язкові документи на підтвердження митної вартості товару, передбачені частиною другою статті 53 МК України, які дають змогу визначити вартість товару за ціною договору. Надані позивачем документи кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, а отже у сукупності підтверджують числові значення митної вартості (її складових). Зокрема, найменування, кількість та ціна товару, зазначені у замовленні-специфікації №11 від 16.07.2025 (16,830 тонни паперу для гофрування за ціною 220,00 євро за тонну та 5,360 тонни картону за ціною 315,00 євро за тонну на загальну суму 5391,00 євро), збігаються з відомостями рахунка-фактури (інвойса) №96 від 16.07.2025 та графою 42 митної декларації №25UA209140018476U9, а найменування, кількість, вага і розміри товару – з відомостями пакувального листа від 16.07.2025, міжнародної автомобільної накладної (CMR) від 16.07.2025, копії митної декларації країни відправлення та графи 31 митної декларації №25UA209140018476U9, а сплачена сума 10569,80 євро за платіжним документом №529240016 від 17.07.2025 дорівнює загальній вартості товару за замовленням-специфікацією №11 від 16.07.2025 (45,730 тонни на суму 10569,80 євро), частиною якої є оцінювана партія вартістю 5391,00 євро.
Надаючи правову оцінку підставам, з яких відповідач не визнав заявлену митну вартість, суд керується таким.
Стосовно посилання відповідача на те, що надана до митного оформлення специфікація підписана лише стороною Продавця та не містить підпису Покупця, а тому не вважається узгодженою, суд зазначає таке.
Наявне в матеріалах справи замовлення-специфікація №11 від 16.07.2025 до Контракту містить розділ «ПІДПИСИ СТОРІН» («SIGNATURES OF THE PARTIES»), у якому вміщено підпис директора продавця Ольги Бердичевської, скріплений відбитком печатки UAB «Paperlita», та підпис директора покупця Туліна Олега Вікторовича, скріплений відбитком печатки ТОВ «Геліус ЛТД» з ідентифікаційним кодом 20206809. Отже, твердження відповідача про відсутність підпису покупця не відповідає змісту документа, який досліджено судом, а тому ця підстава прийняття оскаржуваного рішення є необґрунтованою.
Крім того, оцінка того, чи є узгодженими сторонами зовнішньоекономічного договору умови поставки конкретної партії товару, не належить до предмета митного контролю правильності визначення митної вартості, тоді як обов`язком митного органу згідно з п.1 ч.4 ст.54 МК України є перевірка наявності у поданих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості. Відповідач не зазначив, яка саме складова митної вартості внаслідок цієї обставини залишилася непідтвердженою документально або не піддається обчисленню.
Стосовно посилання відповідача на ненадання до митного оформлення заявки до договору на перевезення №15 від 15.07.2025, суд зазначає таке.
Відповідно до п.6 ч.2 ст.53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Водночас заявка на перевезення до переліку таких документів не віднесена.
На підтвердження витрат на транспортування позивач надав митному органу договір (контракт) про перевезення №15 від 15.07.2025, міжнародну автомобільну накладну (CMR) б/н від 16.07.2025 та рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг №493 від 17.07.2025. Цей рахунок містить відомості про сторони, маршрут перевезення з поділом на ділянки, транспортний засіб, яким здійснено перевезення ( НОМЕР_1 / НОМЕР_2 ), та вартість перевезення: за маршрутом Німеччина, Forchheim – митний перехід Шегині (кордон України) – 86000,00 грн, за маршрутом митний перехід Шегині (кордон України) – Україна, Львівська обл., с.Сокільники – 4000,00 грн. Тотожні відомості містить довідка про транспортні витрати №17072025/1 від 17.07.2025, у якій додатково зазначено протяжність кожної ділянки маршруту (1074 км та 81 км), а також те, що навантажувально-розвантажувальні роботи включені у вартість перевезення, а страхування вантажу не проводилося. Витрати на транспортування до митного кордону України в сумі 86000,00 грн включено позивачем до митної вартості товарів.
Таким чином, усі складові митної вартості, передбачені п.5, 6, 7 ч.10 ст.58 МК України, підтверджені документально та піддаються обчисленню. Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг №493 від 17.07.2025 містить посилання на заявку №15 від 15.07.2025 як на підставу його складення, а зазначені в ньому маршрут, транспортний засіб і вартість перевезення дають змогу співвіднести надані перевізником документи з оцінюваною партією товару та перевірити числове значення транспортних витрат.
Поряд з тим, заявка на перевезення №15 від 15.07.2025 наявна в матеріалах справи та досліджена судом. Ця заявка підписана обома сторонами договору перевезення, стосується саме оцінюваної партії товару (маршрут Forchheim, Germany – с.Сокільники, Україна; рід вантажу – картон, папір в рулонах, до 22 тн; номер автопоїзда – НОМЕР_1 / НОМЕР_2 ) та визначає фрахтову суму замовлення за авто в розмірі 90000 грн. При цьому в графі 44 митної декларації №25UA209140018476U9 та в картці відмови №UA209140/2025/000675 від 22.07.2025 під кодом 4301 зазначено документ за №15 від 15.07.2025, тобто документ з тим самим номером і датою, що й заявка на перевезення.
Верховний Суд у постанові від 31.05.2019 у справі №804/16553/14 сформулював правовий висновок, згідно з яким якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким (-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами; Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими має підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи).
Стосовно посилання відповідача на те, що рахунок на оплату витрат на транспортування складений 17.07.2025, тоді як вантаж перетнув кордон 20.07.2025, а тому станом на дату складення рахунку витрати на ділянці маршруту Forchheim – Шегині не могли бути відомі в повному обсязі, суд зазначає таке.
Вартість перевезення за договором перевезення визначається за домовленістю сторін до початку надання послуги і не залежить від дати фактичного перетину митного кордону України. Як вбачається з матеріалів справи, фрахтову суму замовлення в розмірі 90000,00 грн сторони погодили заявкою на перевезення №15 ще 15.07.2025, тобто до початку перевезення, вантаж прийнято до перевезення 16.07.2025 у м.Форхгайм (Німеччина), а рахунок-фактуру №493 виставлено 17.07.2025 на ту саму суму. Розмір плати за перевезення визначено фіксованою сумою за маршрут і на день складення рахунку-фактури він був відомий сторонам договору перевезення. Відповідач не навів жодних відомостей про те, що фактична вартість перевезення відрізняється від зазначеної в рахунку-фактурі та довідці, і не пояснив, яким чином дата складення цих документів впливає на числове значення транспортних витрат як складової митної вартості.
Стосовно посилання відповідача на те, що в рахунку-фактурі №96 від 16.07.2025 міститься посилання на замовлення-специфікацію №10 від 09.07.2025, тоді як до митного оформлення надано замовлення-специфікацію №11 від 16.07.2025, суд зазначає таке.
Продавець товару UAB «Paperlita» листом від 21.07.2025, який надано митному органу до прийняття оскаржуваного рішення, повідомив про допущену в інвойсах №96, 97 помилку в номері специфікації до контракту №65 від 18.10.2019 та просив вважати вірним номер специфікації №11 від 16.07.2025. Зміст рахунка-фактури (інвойса) №96 від 16.07.2025 у частині найменування, кількості, ціни та загальної вартості товару повністю відповідає замовленню-специфікації №11 від 16.07.2025, а платіжний документ №529240016 від 17.07.2025 містить посилання на контракт №65 від 18.10.2019 та інвойси №96 і 97 від 16.07.2025. Отже, зазначення в інвойсі номера попередньої специфікації є технічною опискою, яка не стосується ціни товару та не впливає на числові значення складових митної вартості.
Стосовно посилання відповідача на те, що наданий декларантом за власним бажанням посередницький інвойс №2025-119 від 16.07.2025 не містить умов поставки товару, суд зазначає таке.
Рахунок-фактура (інвойс) №2025-119 від 16.07.2025 виставлений виробником товару Kraus Paper Company GmbH (Німеччина) на користь продавця UAB «Paperlita» (Литва) та стосується операції між цими особами, яка не є оцінюваною операцією у розумінні ч.4 ст.58 МК України. Митну вартість товару позивач визначив за ціною договору, укладеного між ним та UAB «Paperlita», а цей документ подано декларантом додатково, з власної ініціативи, і він не належить до документів, передбачених ч.2 ст.53 МК України. Умови поставки оцінюваної партії товару (FCA Форхгайм, Німеччина) визначені в замовленні-специфікації №11 від 16.07.2025 та зазначені у графі 20 митної декларації №25UA209140018476U9, а місце і дата прийняття вантажу до перевезення (м.Форхгайм, Німеччина, 16.07.2025) підтверджуються міжнародною автомобільною накладною (CMR) б/н від 16.07.2025. Ті самі умови поставки зазначено і у висновку Асоціації українських підприємств целюлозно-паперової галузі «УкрПапір» №272 від 17.07.2025. За таких обставин відсутність в інвойсі виробника на користь продавця відомостей про умови поставки не створює розбіжності, яка впливає на правильність визначення митної вартості оцінюваного товару.
Суд вважає за необхідне зазначити, що подання декларантом додаткових документів, які не є обов`язковими, не може погіршувати становище декларанта та бути підставою для висновку про непідтвердження заявленої митної вартості.
Суд також звертає увагу на те, що витребувані митним органом на підставі ч.3 ст.53 МК України копія митної декларації країни відправлення та висновок про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлений спеціалізованою експертною організацією, подані декларантом одночасно з митною декларацією (копія митної декларації країни відправлення №24DE860164658914B5 від 17.07.2025 та висновок «УкрПапір» №272 від 17.07.2025), що підтверджується графою 44 митної декларації та карткою відмови №UA209140/2025/000675 від 22.07.2025. Отже, доводи відповідача про те, що позивач не надав жодних витребуваних документів, спростовуються матеріалами справи.
Стосовно застосування відповідачем резервного методу визначення митної вартості суд зазначає таке.
Відповідно до ч.3 ст.57 МК України кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
В оскаржуваному рішенні відповідач одночасно зазначив, що застосувати метод 2а (ст.59 МК України) та метод 2б (ст.60 МК України) неможливо з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, і що джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала митна декларація №UA401020/2025/31821 від 14.07.2025, за якою оформлено товар «зі схожими характеристиками». Наведені твердження є взаємно суперечливими: наявність у митного органу відомостей про митне оформлення товару зі схожими характеристиками виключає можливість посилатися на відсутність інформації про подібні (аналогічні) товари як на підставу незастосування методу, передбаченого ст.60 МК України. Відповідач не конкретизував підстав незастосування другорядних методів, що передують резервному, чим порушив передбачену ч.3 ст.57 МК України послідовність застосування методів визначення митної вартості.
Крім того, оскаржуване рішення не містить порівняльної характеристики товару, який ввозився позивачем, і товару за митною декларацією №UA401020/2025/31821 від 14.07.2025, взятою митним органом за основу коригування. Як вбачається з наданої відповідачем копії цієї митної декларації, за нею оформлено папір для гофрування Wellenstoff торговельної марки Austrowelle, артикул 506/28, з масою 1 м2 135 г (фактична маса 136 г/м2), виробник – Hamburger Rieger GmbH, Papierfabrik Spremberg (Німеччина), продавець – Hamburger Containerboard GmbH (Австрія), умови поставки – FCA DE Spremberg, обсяг партії – 22076 кг (9 рулонів). Натомість позивач увозив папір для гофрування Fluting Medium (Wellenstof) торговельної марки Kraus Paper, стоковий товар щільністю 160 г/м2 завширшки 2450 мм, виробник – Kraus Paper Company GmbH (Німеччина), продавець – UAB «Paperlita» (Литва), умови поставки – FCA DE Forchheim, обсяг партії – 16830 кг (6 рулонів). Отже, товари різняться за виробником, торговельною маркою, щільністю, місцем поставки, обсягом партії та комерційним характером операції. За таких обставин твердження в оскаржуваному рішенні про те, що коригування на обсяг партії товару та комерційні рівні не здійснювалося, оскільки «заявлені показники оцінюваної партії товару відповідають таким у джерелі», не узгоджується з установленими обставинами, адже обсяг оцінюваної партії становить 16830 кг, тоді як обсяг партії у джерелі – 22076 кг. Відповідач не навів пояснень щодо впливу наведених відмінностей на рівень митної вартості та не обґрунтував, чому митну вартість визначено ним саме в розмірі 0,4929 дол.США/кг. Таким чином, обґрунтування числового значення скоригованої митної вартості та фактів, які вплинули на таке коригування, як того вимагає п.4 ч.2 ст.55 МК України, в оскаржуваному рішенні відсутнє.
Крім того, у постанові від 05.02.2019 у справі №816/1199/15-а Верховний Суд зазначив, що при здійсненні контролю за коригуванням митної вартості товару за другорядним методом суд повинен вимагати від відповідача доведення того, що товар за певною митною вартістю дійсно був увезений до України, що митна вартість за відповідною митною декларацією не була відкоригована та що рішення про коригування (якщо воно приймалося) не було скасоване судом. Таких доказів відповідач суду не надав.
Суд зауважує, що сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованого позивачем, та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що розмитнювались іншими особами у попередніх періодах, ще не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів. Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості, не є перешкодою для застосування основного методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за ціною договору. Аналогічний підхід до правозастосування при вирішенні близьких за змістом правовідносин застосовано Верховним Судом у постанові від 27.02.2025 у справі №300/784/24, а також у постанові від 11.02.2026 у справі №560/2740/25, згідно з якою наявність інформації про ідентичні товари, розмитнені за іншою вартістю, порівняння з попередніми митними оцінками інших товарів та дані автоматизованої системи управління ризиками мають лише допоміжний характер і не утворюють самостійної підстави для коригування митної вартості.
Стосовно доводів відповідача про проведення консультацій з декларантом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості суд такі до уваги не приймає, оскільки формальне посилання відповідача в оскаржуваному рішенні на проведення консультацій без фактичного їх проведення не може вважатися підтвердженням їх здійснення. Як зазначено вище, відповідач не конкретизував належним чином документи, надання яких могло б усунути сумніви у достовірності задекларованої митної вартості, що ставить під сумнів реальне проведення таких консультацій. Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом у постанові від 14.06.2022 у справі №809/257/17.
Верховний Суд неодноразово зазначав, що принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинно бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Оскаржуване рішення відповідача таким критеріям не відповідає.
В контексті конкретних обставин цієї справи та зумовленого ними нормативного регулювання правовідносин, що склалися між їх суб`єктами, суд вважає, що в даному випадку контролюючий орган не навів переконливих аргументів, що надані декларантом документи в їх сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару та не дають можливості здійснити митне оформлення товару за визначеним декларантом основним методом – за ціною договору, не обґрунтував висновки належними та беззаперечними доказами для виникнення правових підстав для застосування другорядного методу. Наявність у митного органу обґрунтованих сумнівів щодо правильності визначеної декларантом митної вартості товару у цій справі відповідачем не доведена.
Беручи до уваги те, що оскаржуване рішення відповідача про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/400093/2 від 22.07.2025 є правовим актом індивідуальної дії, суд констатує невідповідність такого рішення критеріям обґрунтованості, чіткості та зрозумілості, що породжує його неоднозначне трактування, а тому таке рішення належить визнати протиправним та скасувати.
Будь-яких інших обставин, які б вимагали детальної відповіді або спростування, сторонами у заявах по суті справи не зазначено та з матеріалів справи судом не встановлено.
Відповідно до ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Згідно з ч.1 ст.90 цього ж Кодексу суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення та докази, надані позивачем, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується таким.
Відповідно до п.5 ч.1 ст.244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.
Згідно з ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Частиною 2 цієї норми регламентовано, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Приписами ч.1 ст.139 КАС України унормовано, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Позивач за пред`явлення цього позову сплатив судовий збір у сумі 3028,00 грн згідно з платіжною інструкцією №9310571 від 08.08.2025.
За таких умов на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці підлягає стягненню сплачений судовий збір у сумі 3028,00 грн.
Керуючись ст. 2, 72-77, 90, 139, 241-246, 255, 293, 295-297 КАС України, суд
у х в а л и в:
1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Геліус ЛТД» до Львівської митниці про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити повністю.
2. Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/400093/2 від 22.07.2025.
3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Геліус ЛТД» сплачений судовий збір у сумі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:
Позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Геліус ЛТД» (місцезнаходження: проспект Богдана Хмельницького, буд.160, м. Дніпро, 49000; ЄДРПОУ 20206809).
Відповідач – Львівська митниця (місцезнаходження: вул.Костюшка Т., буд.1, м.Львів, 79000; ЄДРПОУ 43971343).

Суддя | Андрусів Уляна Богданівна