Справа № 577/2608/26
Провадження № 2/577/1574/26  

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

25 серпня 2026 року 

Конотопський міськрайонний суд Сумської області в складі:
головуючого судді Логіна Є.В.,
секретаря судового засідання Скляр О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Конотоп, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Айкон Дебт Коллекшн» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
в с т а н о в и в:
ТзОВ «ФК «Айкон Дебт Коллекшн» звернулось до суду із позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості за кредитним договором № 1994111 від 27.10.2021 в розмірі 12483,90 грн. та понесені судові витрати на оплату судового збору і правничої допомоги.
Свої вимоги мотивує тим, що 27.10.2021 між ТзОВ «Верона» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 1994111 , відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 3900 грн. строком на 9 днів з відсотковою ставкою 1,9% на добу та зобов`язався повернути суму кредиту у день закінчення строку кредитування та сплатити проценти від суми кредиту.
Відповідно до умов кредитного договору відповідачу надано кредит у розмірі 3900 грн, строком на 9 днів, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 1,9 % на добу.
ТОВ «ФК «ВЕРОНА» свої зобов`язання за кредитним договором виконало та 27.10.2021 року перерахувало на картковий рахунок відповідача кредитні кошти у сумі 3900 грн, що підтверджується відповідною інформаційною довідкою про здійснення переказу коштів.
Однак відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, кредитні кошти та нараховані проценти у визначеному договором порядку не повернув.
01.12.2023 року між ТОВ «ФК «ВЕРОНА» та ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» укладено договір відступлення права вимоги № 1-01/12/2023, відповідно до умов якого первісний кредитор відступив позивачу належні йому права вимоги до боржників, зазначених у реєстрі боржників, у тому числі право вимоги до ОСОБА_2 за кредитним договором № 1994111 від 27.10.2021 .
Згідно з випискою з особового рахунку станом на 20.02.2026 року заборгованість відповідача за кредитним договором становить 12483,90 грн, з яких: 3900 грн — прострочена заборгованість за сумою кредиту; 8583,90 грн. — прострочена заборгованість за процентами.
В добровільному порядку вказана заборгованість відповідачем не погашена.
Представник позивача просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.
Ухвалою судді від 26.05.2026 справа прийнята до провадження та призначена до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 
Представник позивача подав клопотання про розгляд справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи у разі повторної неявки відповідача.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з`явився з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи, що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, які повернулись на адресу суду із відміткою «адресат відсутній». 
В силу вимог пунктів 3, 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України, а також правових висновків, викладених у Постановах ВС від 21 грудня 2022 року у справі № 757/15603/19 (провадження № 61-7187св22), 30 листопада 2022 року у справі № 760/25978/13-ц (провадження № 61-6788св22), 31 серпня 2022 року у справі № 760/17314/17), судова повістка вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні вищевказаної відмітки, відтак суд вважає, що відповідач повідомлена належним чином про дату та місце розгляду справи. Правом на подання відзиву на позовну заяву остання скористалась.
У відповідності до положень ст.ст.280-284 ЦПК України суд за згодою представника позивача вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній доказів в порядку заочного розгляду.
Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З`ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази та надавши їм оцінку в сукупності, суд дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що 27.10.2021 між ТзОВ «Верона» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 1994111 , відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 3900 грн. строком на 9 днів з відсотковою ставкою 1,9% на добу та зобов`язався повернути суму кредиту у день закінчення строку кредитування та сплатити проценти від суми кредиту.
Факт надання відповідачу кредитних коштів у сумі 3900 грн підтверджується наявними у справі доказами, а саме довідкою ТОВ «Санрайз Фінанс» від 19.03.2026р. про перерахування відповідачу коштів на його картковий рахунок НОМЕР_1 , та відповідачем не спростований. 
Як встановлено, відповідач свої зобов`язання перед ТзОВ «Верона» не виконав, внаслідок чого у нього виникла заборгованість.
Згідно наданого позивачем розрахунку, станом на 20.02.2026 року заборгованість відповідача за кредитним договором становить 12483,90 грн, з яких: 3900 грн — прострочена заборгованість за сумою кредиту; 8583,90 грн. — прострочена заборгованість за процентами.
01.12.2023 року між ТзОВ «Верона» та ТзОВ «ФК «Айкон Дебт Коллекшн» укладено договір відступлення прав вимоги № 1-01/12/2023, відповідно до якого ТзОВ «ФК «Айкон Дебт Коллекшн» приймає належні ТзОВ «Верона» права вимоги до боржників, зокрема і до боржника ОСОБА_1 . 
Відповідно до витягу Реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № 1-01/12/2023, ТзОВ «ФК «Айкон Дебт Коллекшн» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 12483,90 грн, яка складається з 3900 грн — простроченої заборгованості за сумою кредиту; 8583,90 грн. — простроченої заборгованості за процентами, що стверджується випискою з особового рахунку та витягом з реєстру боржників в матеріалах справи.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином.
Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства у встановлений строк.
Відповідно до ч.1 ст. 639 ЦК України договір може бути укладено у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. 
Згідно ч.2ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі (п.5 ч.1 ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію»).
Відповідно до ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Згідно з ч.12. ст. 11 цього Закону, електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Отже, кредитний договір № 1994111 від 27.10.2021 року укладений сторонами в електронній формі та підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Сторони погодили його істотні умови щодо суми кредиту, строку його надання, процентної ставки та порядку виконання зобов`язання.
Відповідно до частини першої ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Як встановлено судом, відповідач ОСОБА_1 не виконував взяті на себе зобов`язання належним чином, що спричинило виникнення заборгованості за вищевказаним кредитним договором.
Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Доказів погашення кредитної заборгованості повністю або частково, неправильності наданого позивачем розрахунку чи інших доказів, які б спростовували заявлені вимоги, відповідач суду не надав.
За таких обставин суд вважає позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитним договором обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в розмірі 12483,90 грн, з яких 3900 грн — заборгованість за сумою кредиту та 8583,90 грн — заборгованість за процентами. 
При вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, судом встановлено наступне. 
Позивачем заявлено вимогу про компенсацію понесених ним витрат на правничу допомогу в розмірі 13000 грн.
Відповідно до ч.1 п.1 ч. 3 ст. 133 та ч.1 - 3 ст. 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано суду копію договору про надання правової допомоги № 09/07/2025 від 09.07.2025 р., укладеного між ТзОВ «ФК «Айкон Дебт Коллекшн» та адвокатом Пархомчуком С.В., копію акту про отримання правової допомоги від 30.06.2026,копію платіжної інструкції, рахунок, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю.
Верховний Суд неодноразово висловлював правову позицію щодо порядку та критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу та їх розподілу, зокрема в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 року у справі № 922/1964/21 вказано, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20).
Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04). Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Суд вважає необґрунтованими вимоги щодо стягнення витрат на правничу допомогу у заявленому розмірі 13000 грн. який, з урахуванням ціни позову 12483, 90 грн., на переконання суду, не є співмірним із наданими адвокатом послугами та складністю справи, тому приходить до висновку, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати на оплату послуг адвоката, пов`язані із складанням, поданням до суду цивільного позову в розмірі 2 000 грн.
Саме такий розмір відповідатиме критеріям дійсності, обґрунтованості, розумності і співмірності відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін. 
Крім того, в силу дії 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути в користь позивача судові витрати.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 89, 141, 247, 259, 263-265, 273, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 525, 526, 527, 530, 610, 625, 629, 1050, 1054 ЦК України, суд ,-
у х в а л и в :
Позов задовольнити частково.
Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» заборгованість за кредитним договором № 1994111 від 27.10.2021 року в розмірі 12483 (дванадцять тисяч чотириста вісімдесят три) грн 90 коп., 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн 40 коп. судового збору та 2 000 (три тисячі) грн витрат на професійну правничу допомогу.
В решті вимог щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу — відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження у випадках та порядку, передбачених ст. 354 ЦПК України.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН», код ЄДРПОУ 44002941, 01042, м. Київ, вул. Саперне Поле, буд. 12, нежитлове приміщення 1008.
Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ). 

Суддя Логін Є.  В.