Справа № 727/6858/26
Провадження № 2/727/2450/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)

27 серпня 2026 року м. Чернівці 
Шевченківський районний суд м. Чернівців в складі: 
головуючого судді Дубець О.С.,
за участю секретаря судового засідання Чебуришкіної Н.Ю.,
позивачки – ОСОБА_1 , 
представниці позивачки – адвокатки Трифаненко А.І., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Шевченківського районного суду м. Чернівців справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, 

УСТАНОВИВ:

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Зміст позовних вимог та процесуальні дії вчинені в ході справи
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просить стягнути з ОСОБА_2 на користь повнолітньої ОСОБА_3 , яка продовжує навчання, аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 14 000,00 грн щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для працездатної особи, починаючи з дня подання позову до суду і до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.
Позов був поданий до суду 12 травня 2026 року.
Ухвалою суду від 15 травня 2026 року у справі відкрито спрощене позовне провадження, розгляд справи вирішено проводити з повідомленням (викликом) сторін. 
Відповідачу наданий строк для подання заперечення щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та надання відзиву на позовну заяву.
Заперечення щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від відповідача не надійшло.
Правом на подання відзиву відповідач не скористався. 
Згідно з частиною 8 статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Усною ухвалою від 10 червня 2026 року судом задоволено клопотання позивачки про витребування доказів. 
Відповідач у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином. 
У відповідності до положень статті 280 ЦПК України суд розглянути вказану справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів, та ухвалив у справі заочне рішення.

Стислий виклад позицій учасників справи 
В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що від шлюбу з відповідачем ОСОБА_2 має доньку – ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка після досягнення повноліття продовжує навчання за денною формою у Комунальному закладі «Костянтинівський медичний фаховий коледж» за спеціальністю «Сестринська справа».
Вказує, що рішенням Калінінського районного суду м. Донецька з відповідача стягувалися аліменти на утримання доньки до досягнення нею повноліття, однак відповідач належним чином своїх обов`язків щодо її утримання не виконував, у зв`язку з чим утворилася заборгованість зі сплати аліментів.
Зазначає, що після досягнення повноліття донька продовжує навчання, не має власного доходу та потребує матеріальної допомоги. Усі витрати, пов`язані з оплатою навчання, придбанням навчальної літератури, канцелярського приладдя, одягу, продуктів харчування, засобів особистої гігієни, транспортними витратами та іншими повсякденними потребами, несе позивачка самостійно.
Посилається на те, що відповідач є здоровою, працездатною особою, має можливість надавати матеріальну допомогу повнолітній доньці, яка продовжує навчання, однак добровільно цього не робить. При цьому відповідач не має інших утриманців, не сплачує аліменти на інших осіб та є власником нерухомого майна.
З огляду на викладене позивачка просить стягнути з відповідача на користь повнолітньої доньки ОСОБА_3 аліменти у твердій грошовій сумі 14 000,00 грн щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду, і до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.
В судовому засіданні представниця позивачки – адвокатка Трифаненко А.І. –підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Зазначила, що позивачка та її донька є внутрішньо переміщеними особами, вимушені знімати житло, на що їдуть значні кошти. Пзивачка самостійно утримує доньку, оскільки батько не допомагає. Разом з тим дитини наразі навчається, а тому самостійно не може себе утримувати. Відповідач є працездатним, має нерухоме майно. Крім того, зазначила, що відповідач обізнаний про розгляд справи, заперечень щодо заявленого розміру аліментів не навів, а тому, фактично, погодився із заявленою сумою. 
Позивачка ОСОБА_1 підтримала позові вимоги з мотивів, наведених у позовній заяві. Зазначила, що відповідач є платоспроможним, має свій бізнес, який активно розвивається, що підтверджується його дописами в соціальних мережах. Зазначила, що вважає, що його середній дохід становить близько 100 000,00 грн щомісяця, а тому він спроможний сплачувати аліменти в розмірі 14 000,00 грн. Щодо офіційного доходу, який, зокрема, у 2026 році є нульовим, вказала, що це не відповідає дійсності, оскільки їй відомо, що відповідач приховує свої доходи. Просила позов задовольнити в повному обсязі, оскільки середні витрати на дитину становлять близько 30 000,00 грн щомісяця. 

ІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин, встановлені судом
Дослідивши докази по справі судом встановлені такі фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин. 
Судом встановлено, що ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , досягла повноліття ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 7).
Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 серії НОМЕР_1 , її батьками є: батько – ОСОБА_2 , мати – ОСОБА_1 (а.с.9).
Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано 24 листопада 2009 року, про що складено актовий запис № 301. Після розірвання шлюбу прізвище дружини залишено « ОСОБА_6 » (а.с. 10).
Згідно з інформацією про виконавче провадження № 74130929, сформованої 01 травня 2026 року, вбачається що на виконанні у Макіївському відділі державної виконавчої служби перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-3772 від 03 листопада 2008 року, виданого Калінінським районним судом м. Донецька, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 (а.с. 11-12).
Згідно з договором про надання освітніх послуг № 17/сс11/2025 від 01 вересня 2025 року, укладеним між Комунальним закладом «Костянтинівський медичний фаховий коледж» та ОСОБА_7 , законним представником якої є ОСОБА_1 , заклад зобов`язався зарахувати ОСОБА_3 на навчання та здійснити підготовку останньої за денною формою навчання за спеціальністю «223 Медсестринство». Відповідно до п. 12 Договору, фінансування навчання здійснюється за рахунок регіонального замовлення (а.с. 15–16).
Відповідно до довідки № 228 від 23.06.2026, виданої Комунальним закладом «Костянтинівський медичний фаховий коледж», ОСОБА_3 навчається на І курсі денної бюджетної форми здобуття освіти Комунального закладу «Костянтинівський медичний фаховий коледж» - наказ про зарахування № 72-о від 15.08.2025. Закінчення навчання у закладі освіти - 30.06.2028 (а.с. 96).
Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 01 травня 2026 року, ОСОБА_2 є власником нерухомого майна, зокрема, житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 17-18).
Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб – платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків щодо ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) за період з І кварталу 2024 року по IV квартал 2024 року, сукупний дохід ОСОБА_2 за 2024 рік становив 189 188,29 грн (а.с. 59-60).
Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб – платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків щодо ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) за період з І кварталу 2025 року по IV квартал 2025 року, сукупний дохід ОСОБА_2 за 2025 рік становив 17 000,00 грн (а.с. 60).
Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб – платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків щодо ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) інофрмація про отриманий останнім у 2026 році дохід – відсутня (а.с. 61). 
Із досліджених в судовому засіданні, наданих позивачкою, чеків та квитанції, вбачається, що позивакою витрачалися певні грошові кошти на придбання одягу, взуття та інші витрати (а.с.71-91).
З урахуванням наведених позицій сторін та встановлених обставин справи, судом встановлено, що предметом даного позову є стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання. 

Релевантні джерела права й акти, їх застосування та позиція суду 
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).
Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
Положеннями частини 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до положень статей 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно з частиною 1 статті 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.
Відповідно до частини 1 статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
Верховний Суд у постанові від 13 квітня 2021 року у справі№ 308/4214/18 (провадження № 61-16005св20) зазначив, що стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.
Згідно із пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягненням дочкою, сином віку який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчатися; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, що перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та своїх повнолітніх дітей).
Указане відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 (провадження № 61-12495св18), від 22 листопада 2018 року у справі № 592/2798/16-ц (провадження № 61-19463св18), від 05 червня 2019 року у справі № 754/866/18 (провадження № 61-7125св18).
Судом встановлено, що згідно з договором про надання освітніх послуг № 17/сс11/2025 від 01 вересня 2025 року та довідкою № 228 від 23.06.2026, ОСОБА_5 навчається на денній формі навчання у Комунальному закладі «Костянтинівський медичний фаховий коледж». Оплата навчання відбувається за рахунок регіонального замовлення. Зі слів матері дочка навчається дистанційно та проживає разом із нею. 
Судом також встановлено, що ОСОБА_5 станом на час розгляду справи не досягла двадцяти трьох років. Доказів того, що вона має самостійний дохід, який забезпечує її утримання, або не потребує матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчання, матеріали справи не містять.
За змістом частини 1 статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.
За вимогами частини 1 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення.
Так, відповідач є працездатною особою, власником нерухомого майна, розташованого в Донецькій області, на території, яка, наразі, непідконтрольна Україні. Доказів того, що останній має на утриманні інших непрацездатних членів сім`ї, або його стан здоров`я не дає можливості сплачувати аліменти, матеріали справи не містять. 
З огляду на наведене, суд доходить висновку, що відповідач має можливості надавати матеріальну допомогу повнолітній доньці, яка продовжує навчання. 
Відповідно до частини другої статті 200 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Верховний Суд у постанові від 16 лютого 2022 року у справі № 381/2423/20 (провадження № 61-17937св21) зазначив, що при встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків щодо надання матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.
Також Верховний Суд у постанові від 13 квітня 2021 року у справі № 308/4214/18 (провадження № 61-16005св20) звернув увагу, що при визначенні розміру аліментів мають враховуватися, зокрема, витрати на навчання, придбання навчальної літератури, проїзд до навчального закладу, проживання та інші витрати, пов`язані з навчанням повнолітньої дитини.
Матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_5 має самостійний дохід, який би забезпечував її матеріальне утримання, або не потребує матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчання.
Ураховуючи потребу повнолітньої доньки у матеріальній допомозі у зв`язку з продовженням навчання, матеріальне становище сторін, наявність у відповідача нерухомого майна, а також обов`язок обох батьків брати участь в утриманні дитини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів у твердій грошовій сумі 6 000,00 грн щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.
При цьому суд вважає, що заявлені позивачкою вимоги про стягнення аліментів в розмірі 14 000,00 грн є необґрунтованими, оскільки ОСОБА_1 не надано достатніх доказів того, що відповідач спроможний сплачувати аліменти в такому розмірі. Так, доводити позивачки щодо розміру доходу відповідача є її власними припущеннями, не підтвердженими відповідними доказами. 
Відповідно до положень статей 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Разом з тим, суд звертає увагу на те, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України (стаття 192 СК України). 
Відповідно до частини 1 статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.
Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 звернулася до суду із даним позовом 12 травня 2026 року. З урахуванням наведеного аліменти з відповідача підлягають стягненню, починаючи з 12 травня 2026 року. 
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Висновки суду за результатами розгляду справи

Щодо суті позовних вимог
Таким чином, беручи до уваги досліджені в ході розгляду справи докази та встановлені обставини справи, суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, підлягають частковому задоволенню. 
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Щодо розподілу судових витрат
Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Частиною першою статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Разом з тим, відповідно до пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про стягнення аліментів сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців.
Позивачкою заявлено вимогу про стягнення аліментів з відповідача на утримання повнолітньої дочки в розмірі 14 000,00 грн щомісячно, а тому ціна позову у справі складає 84 000,00 грн (6 х 14 000,00).
Підпунктом 2 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року № 3674-VI встановлено, що судовий збір за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати (станом на 2026 рік це – 1331,20 грн) та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.
Отже, за подання позовної заяви в частині стягнення аліментів підлягав сплаті судовий збір у розмірі 1331,20 грн.
В мотивувальній частині рішення суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення аліментів та задовольнив їх в розмірі 6 000,00 грн щомісячно. Отож позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення аліментів задоволено частково, а саме: на 42,86 % ((36 000,00 (6 000,00 х 6) / 84 000,00) х 100 %).
Отже, з ОСОБА_2 відповідно до розміру задоволених позовних вимог, в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 570,55 грн (1 331, 20 х 42,86 %).

Керуючись статтями 12, 13, 81, 133, 141, 259, 263-265, 273, 280-282, 284, 351-355, 430 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити частково позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі 6 000,00 грн (шість тисяч грн 00 коп.) щомісячно, починаючи з 12 травня 2026 року і до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення нею 23 (двадцяти трьох) років. 

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 570,55 грн (п`ятсот сімдесят грн 55 коп.).

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його повного складання до Чернівецького апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування учасників процесу:
Позивачка: ОСОБА_1 , адреса реєстрації ВПО: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 . 
Відповідач: ОСОБА_2 , адреса реєстрації ВПО: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Дата складання повного судового рішення 27 серпня 2026 року.

Суддя    Дубець О.С.