П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня2026 року м. Київ

Справа № 373/3114/25
Провадження: № 22-ц/824/7456/2026

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т. О.,
суддів Верланова С. М., Нежури В. А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Мельник Вероніки Сергіївни в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс»
на рішення Переяславського міськрайонного суду Київської області від 25 грудня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Свояка Д. В.,
у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2025 року ТОВ «Укр Кредит Фінанс» звернулось до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 12.04.2024 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» і ОСОБА_1 за допомогою веб-сайту (creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1379-6036. Відповідно до умов кредитного договору ТОВ «Укр Кредит Фінанс» взяло на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту - 7 500 грн; строк кредитування - 300 днів; базовий період - 30 днів; знижена % ставка - 2,50 % в день; стандартна % ставка - 2,50 % в день. Позивач виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти відповідно до умов укладеного кредитного договору. Відповідач не повернув в повному обсязі кредит позивачу, а також не виконав в повному обсязі всі інші грошові зобов`язання перед позивачем за кредитним договором, у зв`язку з чим станом на 20.09.2025 року загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становив 63 750 грн, а саме: прострочена заборгованість за кредитом - 7 500 грн, прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 56 250 грн. Разом з тим, позивачем було прийнято рішення про можливість застосування до відповідача програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр Кредит Фінанс», а саме часткового списання заборгованості відповідача за нарахованими процентами у загальній сумі 26 250 грн за умови погашення відповідачем решти заборгованості за кредитним договором в розмірі 37 500 грн. За наведених обставин, ТОВ «Укр Кредит Фінанс» просило суд стягнути з відповідача на свою користь 37 500 грн, з яких: прострочена заборгованість за кредитом - 7 500 грн, прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 30 000 грн, а також судові витрати по сплаті судового збору.
Рішенням Переяславського міськрайонного суду Київської області від 25 грудня 2025 року позов ТОВ «Укр Кредит Фінанс» задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 1379-6036 від 12.04.2024 року в розмірі 8 781,30 грн, що складається із заборгованості за кредитом в розмірі 2 217,50 грн, заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 6 563,80 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» судовий збір в розмірі 557,15 грн.
Не погодившись із таким судовим рішенням в частині незадоволених позовних вимог, Мельник В. С. в інтересах ТОВ «Укр Кредит Фінанс» подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення позову.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила про те, що суд безпідставно перерахував проценти за кредитним договором із застосуванням ставки 1 % на день замість погодженої сторонами фіксованої ставки 2,5 % на день. Вказувала, що за договором № 1379-6036 від 12.04.2024 року відповідачу надано кредит у розмірі 7 500 грн строком на 300 днів, а проценти нараховувалися лише за користування кредитом у межах строку дії договору, без штрафів, пені, комісій чи процентів за ст. 625 ЦК України. Наголошувала, що денна процентна ставка за Законом України «Про споживче кредитування» є розрахунковим показником, а не тотожною договірній процентній ставці, при цьому на дату укладення договору її граничний розмір становив 2,5 %. Також скаржник заперечував висновок суду про часткове погашення боргу в сумі 5 582,50 грн, оскільки з квитанції неможливо встановити сплату саме на користь позивача та за спірним договором.
Ухвалами Київського апеляційного суду від 04 лютого 2026 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у порядку письмового провадження.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 15 травня 2026 року повернуто цивільну справу за позовом ТОВ «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором до суду першої інстанції. Встановлено Переяславському міськрайонному суду Київської області строк для формування матеріалів справи до 15 червня 2026 року.
Матеріали справи № 373/3114/25 повторно надійшли на адресу апеляційного суду 30.06.2026 року.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
За правилом ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України та ч. 1 ст. 369 ЦПК України.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Як убачається із матеріалів справи та встановлено судом, 12.04.2024 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» і ОСОБА_1 за допомогою веб-сайту (creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс» було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1379-6036, який разом із Правилами відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), паспортом споживчого кредиту, таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором (графік платежів за договором) складають єдиний договір, в якому визначаються всі істотні умови, та з яким позичальник був попередньо ознайомлений.
Відповідно до умов кредитного договору, позивач надав відповідачу кредит в сумі 7 500 грн для задоволення особистих потреб, строк кредитування - 300 днів; базовий період - 30 днів; знижена % ставка - 2,50 % в день; стандартна % ставка - 2,50 % в день.
Сторонами погоджено орієнтовну загальну вартість кредиту на дату укладення цього договору (за весь строк кредитування) - 63 750 грн, що включає суму кредиту та проценти за користування кредитом.
ТОВ «Укр Кредит Фінанс» виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти відповідно до умов укладеного кредитного договору.
ТОВ «Укр Кредит Фінанс» надало належні і допустимі докази укладення із  ОСОБА_1 договору про відкриття кредитної лінії № 1379-6036 від 12.04.2024 року та отримання позичальником кредитних коштів в сумі 7 500 грн.
Відповідно до наданого розрахунку, заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «Укр Кредит Фінанс» за договором про відкриття кредитної лінії № 1379-6036 від 12.04.2024 року становить 63 750 грн, дана сума складається з простроченої заборгованості за кредитом - 7 500 грн, простроченої заборгованості за нарахованими відсотками - 56 250 грн.
Разом з тим, кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до позичальникапрограми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр Кредит Фінанс», а саме часткового списання заборгованості позичальнику за нарахованими процентами у загальній сумі 26 250 грн за умови погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором в розмірі 37 500 грн.
Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив із того, що між сторонами укладено електронний кредитний договір № 1379-6036 від 12.04.2024 року, а позивач довів факт надання відповідачу кредитних коштів у розмірі 7 500 грн. Водночас суд вважав необґрунтованим нарахування процентів за ставкою 2,5 % на день, оскільки договір укладено після набрання чинності Законом України № 3498-ІХ, тому максимальна денна процентна ставка не могла перевищувати 1 %.
Також суд урахував часткове погашення відповідачем заборгованості 15.04.2024 року в сумі 5 582,50 грн та, здійснивши власний перерахунок, дійшов висновку про наявність підстав для стягнення 8 781,30 грн, з яких 2 217,50 грн - заборгованість за кредитом, 6 563,80 грн - проценти за користування кредитом.
Перевіряючи такі висновки суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.
Так, основні засади цивільного законодавства визначені у ст. 3 ЦК України.
Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України.
Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України.
Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.
Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Згідно з ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Згідно з ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до вимог ст.ст. 526, 530, 610, 611, 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. А відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
За правилами ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним, тобто існує презумпція правомірності наведених правочинів, допоки іншого висновку не дійде суд у самостійному провадженні.
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 643/17966/14-ц (провадження № 14-203цс19) зазначено: «стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору (у справі, що переглядається, - у зв`язку зі скасуванням судового рішення) всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню».
Оскільки презумпція правомірності укладеного сторонами кредитного договору не спростована, а доказів визнання його недійсним матеріали справи не містять, колегія суддів виходить з того, що укладений між сторонами договір є чинним та таким, що породжує для його сторін взаємні права та обов`язки.
12.04.2024 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» і ОСОБА_1 було укладено договір про відкриття кредитної лінії № 1379-6036 у формі електронного документа, згідно з яким відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 7 500 грн.
Договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) С7969, що відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» надає йому юридичну силу письмового договору.
Факт надання грошових коштів та порядок укладення договору підтверджено наданими суду доказами, які були досліджені судом першої інстанції та сторонами не оспорюється.
Так, відповідно до умов договору, з якими відповідач погодився при укладанні передбачено наступні істотні умови.
Відповідачу надані кредитні кошти на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язався повернути кредитні кошти та сплатити проценти за їх користування відповідно до умов, зазначених у договорі, додатках до нього та Правилах відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), що є невід`ємною частиною договору.
Строк кредитування, тобто, строк на який надається кредит позичальнику: 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику. Надання додаткових грошових коштів позичальнику у рахунок кредиту на підставі додаткової угоди не змінює строк кредитування. Дата повернення (виплати) кредиту 05.02.2025 року. строк дії договору є рівним строку кредитування (п. 4.12. договору).
Плата за видачу кредиту передбачена у формі процентів за користування кредитом. Тип процентної ставки за користуванням кредитом - фіксована. Процентна ставка за користування кредитом не змінюється протягом усього строку користування кредитом, однак позичальнику на умовах, вказаних у цьому договорі (програма лояльності), може надаватися можливість скористатися кредитом за промо-ставкою та/або пільговою, та/або зниженою процентними ставками. Надані клієнту в межах програм лояльності ставки діють і залишаються незмінними протягом усього періоду дії пропозиції в межах програми лояльності за умови дотримання клієнтом усіх умов відповідної програми лояльності (п. 4.7. договору).
Базовий період складає 30 календарних днів. Перебіг першого базового періоду починається з дати надання/видачі кредиту та закінчується в дату останнього календарного дня першого базового періоду. Перебіг кожного наступного базового періоду починається з наступної дати за датою закінчення попереднього базового періоду. Перебіг останнього базового періоду закінчується в останній день строку дії цього договору (п. 4.8. договору).
Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту до дати фактичного повернення всієї суми кредиту, за наступною ставкою: стандартна процентна ставка становить 2,50 % за кожен день користування кредитом (вказана процентна ставка застосовується протягом всього строку дії цього договору, за виключенням строку використання позичальником права користування кредитом за промо-ставкою та/або зниженою, та/або пільговою процентною ставкою) (п. 4.10. договору).
Отже, аналіз умов укладеного між сторонами договору про відкриття кредитної лінії № 1379-6036 від 12.04.2024 року свідчить про те, що сторони чітко погодили істотні умови кредитування, зокрема суму кредиту, строк його повернення, порядок нарахування процентів та розмір фіксованої процентної ставки за користування кредитними коштами. Водночас проценти нараховуються на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування ним, а стандартна процентна ставка становить 2,50 % за кожен день користування кредитом.
Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції передчасно врахував надану відповідачем копію платіжної інструкції № 10422286153 від 15.04.2024 року як доказ часткового погашення заборгованості за спірним кредитним договором.
Сама по собі копія платіжної інструкції не підтверджує належного виконання відповідачем зобов`язання за договором № 1379-6036 від 12.04.2024 року, оскільки з її змісту не вбачається, що отримувачем коштів є саме ТОВ «Укр Кредит Фінанс», а призначення платежу дає можливість ідентифікувати його як платіж саме за цим кредитним договором.
Матеріали справи не містять належних доказів зарахування коштів у сумі 5 582,50 грн на рахунок позивача або віднесення цього платежу на погашення зобов`язань відповідача за договором № 1379-6036 від 12.04.2024 року.
За таких обставин суд першої інстанції безпідставно визнав зазначену платіжну інструкцію належним доказом часткового погашення заборгованості та помилково зменшив розмір основного боргу.
Разом із тим, колегія суддів звертає увагу, що суд першої інстанції неправильно застосував положення Закону України «Про споживче кредитування» щодо максимального розміру денної процентної ставки.
Відповідно до п. 17 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» тимчасово протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України № 3498-IX встановлено граничний розмір денної процентної ставки: протягом перших 120 днів - не більше 2,5 %, протягом наступних 120 днів - не більше 1,5 %. Починаючи з 241 дня з дня набрання чинності Законом № 3498-IX максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1 %.
Спірний кредитний договір укладено 12.04.2024 року, тобто у період, коли граничний розмір денної процентної ставки становив 2,5 %. Умовами договору сторони погодили фіксовану процентну ставку за користування кредитом у розмірі 2,5 % за кожен день користування кредитними коштами, що не перевищувало законодавчого обмеження, чинного на дату укладення договору.
Денна процентна ставка за договором споживчого кредиту визначається на дату укладення договору з урахуванням законодавчих обмежень, чинних саме на цю дату, та за відсутності змін до складових її розрахунку не підлягає подальшому перерахунку лише з тієї підстави, що строк кредитування тривав після 21.08.2024 року.
Отже, суд першої інстанції неправильно витлумачив положення ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» та безпідставно застосував до спірних правовідносин граничний розмір денної процентної ставки 1 %, який не був чинним як обмеження на дату укладення договору.
Оскільки проценти нараховувалися позивачем у межах погодженої сторонами та допустимої законом фіксованої процентної ставки - 2,5 % на день, підстав вважати такі нарахування такими, що суперечать вимогам Закону України «Про споживче кредитування», колегія суддів не вбачає.
За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права та з неповним з`ясуванням обставин справи.
Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про повне задоволення позовних вимог.
Отже, загальний розмір заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» за кредитним договором № 1379-6036 від 12.04.2024 року, становить 37 500 грн, що складається із заборгованості за кредитом в розмірі 7 500 грн, заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 30 000 грн.
Згідно з вимогами п.п. в) п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України у резолютивній частині постанови апеляційного суду зазначається щодо розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 13 ст. 141 ЦПК України).
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Зважаючи на задоволення апеляційної скарги ТОВ «Укр Кредит Фінанс», понесені останнім витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 3 633,60 грн підлягають відшкодуванню за рахунок ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Мельник Вероніки Сергіївни в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс»задовольнити.
Рішення Переяславського міськрайонного суду Київської області від 25 грудня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП  НОМЕР_1 , адреса:  АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» (ЄДРПОУ 38548598, адреса: м. Київ, б-р Лесі Українки, 26, офіс 407)заборгованість за кредитним договором № 1379-6036 від 12.04.2024 року в розмірі 37 500 (тридцять сім тисяч п`ятсот) грн, що складається із заборгованості за кредитом в розмірі 7 500 грн, заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 30 000 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП  НОМЕР_1 , адреса:  АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» (ЄДРПОУ 38548598, адреса: м. Київ, б-р Лесі Українки, 26, офіс 407) витрати по сплаті судового збору у розмірі 6 056 (шість тисяч п`ятдесят шість) грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Т.О. Невідома

Судді С. М. Верланов

В. А. Нежура