П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2026 року 
м. Рівне

Справа № 562/3170/25
Провадження № 22-ц/4815/660/26
Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді – Боймиструка С.В., суддів: Хилевич С.В., Шимків С.С.
секретар судового засідання:Хлуд І.П.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Західна агровиробнича компанія" на рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 22 грудня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія» до ОСОБА_1 , Фермерського господарства «П`ятигірське» про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі, визнання відсутнім права оренди земельної ділянки та скасування запису щодо державної реєстрації,

в с т а н о в и в:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 та Фермерського господарства «П`ятигірське» про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі, визнання відсутнім права оренди земельної ділянки та скасування державної реєстрації права оренди.
Позов обґрунтовано тим, що 12 вересня 2014 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Вир», правонаступником якого є ТОВ «Західна агровиробнича компанія», укладено договір оренди земельної ділянки площею 3,2237 га, кадастровий номер 5622682000:02:003:0073, строк дії якого після внесення змін додатковою угодою від 20 червня 2018 року закінчувався 20 червня 2025 року.
На виконання умов договору та з метою реалізації переважного права на його поновлення позивач 06 березня 2025 року направив орендодавцю лист-повідомлення про намір продовжити дію договору разом із двома примірниками підписаної зі свого боку додаткової угоди. Посилаючись на те, що відповідач не повідомила про заперечення щодо поновлення договору, а згодом уклала договір оренди цієї ж земельної ділянки з ФГ «П`ятигірське», позивач вважав, що його переважне право на поновлення договору оренди порушено.
З огляду на викладене позивач просив визнати укладеною додаткову угоду до договору оренди землі, визнати відсутнім право оренди ФГ «П`ятигірське» на спірну земельну ділянку та скасувати державну реєстрацію цього права.

Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 22 грудня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія» посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позов.
Апелянт стверджує, що суд першої інстанції безпідставно визнав доведеним факт повідомлення товариства про небажання орендодавця продовжувати договір. У матеріалах справи відсутні докази вручення (рекомендовані повідомлення) листів від 22.01.2022 та 07.01.2025. Надані відповідачем поштові накладні та описи вкладення підтверджують лише факт відправлення, але не доводять, що Апелянт був ознайомлений з їх змістом. Ці документи перебувають поза межами процедури поновлення, визначеної ст. 33 Закону «Про оренду землі», оскільки не містять мотивованої відповіді на пропозицію орендаря.
Апелянт наполягає на тому, що орендодавець проігнорував встановлений законом «алгоритм» дій. Власниця не розглянула проєкт додаткової угоди по суті та не висловила конкретних обґрунтованих заперечень щодо запропонованих умов. Відповідь орендодавця мала формальний та шаблонний характер: у ній навіть не було вказано кадастровий номер ділянки та не запропоновано жодних альтернативних умов (наприклад, щодо розміру плати чи строку). Така поведінка кваліфікується як ухилення від обов`язку добросовісно провести переговори.
Вказує, що новий договір із ФГ «П`ятигірське» було укладено на гірших умовах, ніж пропонував попередній орендар У новому договорі встановлено плату в розмірі 10% від НГО (9 925,44 грн), тоді як Апелянт пропонував 12 027,78 грн. Згідно з судовою практикою Верховного Суду, укладення договору з іншою особою на гірших або таких самих умовах, які пропонував попередній орендар, є очевидним свідченням порушення переважного права.
Скаржник вважає рішення незаконним, оскільки суд не дослідив: фактичні дії орендодавця на предмет добросовісності. Умови договору, укладеного з ФГ «П`ятигірське», для порівняння з пропозицією позивача. Реальність вручення листів-заперечень саме в контексті «правомірного очікування» орендаря на продовження відносин.
Відзив на апеляційну скаргу у встановлений судом строк не надійшов.

Сторони в судове засідання не з`явились та подали відповідні заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 належить земельна ділянка з кадастровим номером 5622682000:02:003:0073, площею 3,2237 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться на території Здовбицької сільської ради Здолбунівського району Рівненської області, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 19.09.2025 р.
Судом також встановлено, що між ОСОБА_1 (орендодавець) та ТОВ "Вир" (орендар) було укладено договір оренди землі від 12.09.2014 щодо вищевказаної земельної ділянки, та в подальшому згідно додаткової угоди б/н від 18.01.2018 року до договору оренди землі від 12.09.2014 року відбулася заміна сторони орендаря - на ТОВ "Західна агровиробнича компанія", відповідно до додаткової угоди б/н від 20.06.2018 року до договору оренди землі від 12.09.2014 року змінено строк дії оренди - до 20.06.2025 року, та відповідні зміни було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 19.09.2025 року.
Відповідно до умов вищезазначеного договору оренди землі (в редакції додаткової угоди від 20.06.2018р.), договір укладено строком до 20.06.2025 року. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновити його на новий строк.
Маючи намір продовжити договірні відносини з ОСОБА_1 , ТОВ "Західна агровиробнича компанія" листом-повідомленням за вих. №1277 від 06.03.2025 р. звернулося до відповідача з пропозицією поновити договір оренди земельної ділянки. До вказаного листа було долучено додаткову угоду від 06.03.2025р., в якій запропоновано: 1.1 доповнити розділ "Строк дії Договору "наступним пунктом: Даний Договір поновлюється на той самий строк і на тих самих умовах. Жодних заяв, заперечень щодо не поновлення цього договору сторони не мають та ними не направлялись; 1.2. доповнити розділ "Умови використання земельної ділянки" наступним пунктом: Поновлення Договору оренди. Договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах в разі відсутності заяви однієї зі Сторін цього Договору про виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про поновлення Договору. Вчинення інших дій Сторонами Договору для його поновлення не вимагається.
Лист-повідомлення та додаткову угоду було направлено ОСОБА_1 поштовим відправленням, що підтверджується описом вкладення в пріоритетний лист, адресованим орендодавцю.
22.01.2022 на адресу товариства був направлений лист-повідомлення від орендодавця ОСОБА_1 від 22.01.2022 р., в якому вона вказала, що 12.09.2019 закінчується строк договору оренди з ТОВ "Західна агровиробнича компанія" щодо земельної ділянки з кадастровим номером 5622682000:02:003:0073, на новий строк здавати в оренду зазначену земельну ділянку не має наміру, просила не обробляти її під урожай 2022 року.
10.01.2025 на адресу товариства був направлений лист-повідомлення від орендодавця ОСОБА_1 від 07.01.2025 р., в якому вона вказала, що 20.06.2025 закінчується строк договору оренди з ТОВ "Західна агровиробнича компанія" щодо земельної ділянки з кадастровим номером 5622682000:02:003:0073, на новий строк здавати в оренду зазначену земельну ділянку не має наміру, просила не обробляти її під урожай 2025 року.
28.03.2025 на адресу товариства був направлений лист-відповідь від орендодавця ОСОБА_1 від 27.03.2025 р., в якому вона вказала, що надсилала на адресу ТОВ "Західна агровиробнича компанія" лист від 07.01.2025 про небажання поновлювати дію договору оренди з товариством.
Направлення листа-відповіді для ТОВ "Західна агровиробнича компанія" підтверджується описом вкладення та довідкою «Укрпошта» від 28.03.2025.
З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19.09.2025 р. вбачається, що 20.06.2025 р. між ОСОБА_1 та ФГ «П`ятигірське» було укладено договір оренди землі від 20.06.2025 р. щодо земельної ділянки з кадастровим номером 5622682000:02:003:0073.
Таким чином, оскільки між ТОВ "Західна агровиробнича компанія" та ОСОБА_1 не було досягнуто домовленості щодо поновлення договору оренди землі №б/н від 12.09.2014 р., строк якого закінчився 20.06.2025 р., то відповідач після спливу строку його дії 20.06.2025 року уклав договір оренди землі з іншим орендарем ФГ «П`ятигірське», який був зареєстрований в Державному реєстрі речових прав 21.06.2025 р.
Звертаючись з позовом до суду, ТОВ "Західна агровиробнича компанія" посилається на те, що дії ОСОБА_1 не відповідають умовам договору оренди землі, положенням земельного законодавства та порушують переважне право позивача на поновлення оренди землі.

Відповідно до статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків (стаття 11 ЦК України).
Згідно зі статтею 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Частиною четвертою статті 124 ЗК України визначено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки та орендарем.
Відповідно до вимог частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема Земельним кодексом України, Законом України «Про оренду землі».
Згідно з частинами першою-п`ятою статті 33 Закону України "Про оренду землі" після закінчення строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).
Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, установлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.
До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.
При укладенні договору оренди землі на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.
Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.
Частинами восьмою та дев`ятою статті 33 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди можуть бути оскаржені в суді.
У постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 594/376/17-ц (провадження № 14-65цс18) Великою Палатою Верховного Суду сформульовано висновок про те, що реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена частиною першою статті 33 Закону України "Про оренду землі", можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури і строків.
Таким чином, для застосування частини першої статті 33 Закону України "Про оренду землі" та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди згідно з частинами другою-п`ятою цього закону необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належно виконує свої обов`язки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень на поновлення договору оренди землі.
Норми про переважне право орендаря на поновлення договору спрямовані лише на забезпечення пріоритету його інтересів перед інтересами інших осіб. Будь-якого іншого змісту переважне право не має. Воно не може трансформуватися у право на спонукання орендодавця до укладення договору на новий строк за відсутності його згоди зі зміненими умовами (постанова Великої Палати Верховного Суду від 25 січня 2022 року а справі № 143/591/20).
Оцінюючи доводи апеляційної скарги та встановлені судом першої інстанції обставини, колегія суддів виходить із того, що вирішальним для правильного вирішення цього спору є встановлення факту наявності чи відсутності волевиявлення орендодавця на поновлення договору оренди землі.
У справі встановлено, що ОСОБА_1 не мала наміру продовжувати дію договору оренди належної їй земельної ділянки та 22.01.2022, 10.01.2025, 28.03.2025 направила на адресу ТОВ «Західна агровиробнича компанія» листи, у якому повідомила про відсутність наміру продовжувати орендні правовідносини щодо земельної ділянки з кадастровим номером 5622682000:02:003:0073 (а.с. 72-75).
Надані відповідачкою листи, описи вкладення, поштові квитанції, у своїй сукупності підтверджують факт направлення та вручення позивачу повідомлення про заперечення проти поновлення договору оренди. Належних та допустимих доказів, які б спростовували ці обставини або свідчили про наявність волевиявлення орендодавця на продовження орендних правовідносин, позивачем не надано.
Фактично доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з оцінкою доказів, наданою судом першої інстанції, та необхідності їх переоцінки, однак підстав для іншої оцінки цих доказів колегія суддів не вбачає.
Посилання апелянта на неузгодження умов додаткової угоди колегія суддів відхиляє, оскільки обов`язок орендодавця узгоджувати умови пролонгації договору виникає лише тоді, коли він має намір продовжити орендні відносини. У справі встановлено протилежне.
Посилання апелянта на те, що укладення орендодавцем нового договору оренди із ФГ "П`ятигірське" після повідомлення про намір самостійно використовувати земельну ділянку свідчить про недобросовісність її поведінки та порушення переважного права позивача, колегія суддів також відхиляє.
Сам по собі факт подальшого укладення договору оренди з іншою особою, у тому числі на інших умовах, не свідчить про порушення прав попереднього орендаря, якщо орендодавець у встановлений законом строк належним чином повідомив його про відмову від поновлення договору. Закон не пов`язує дійсність такого повідомлення із подальшим способом розпорядження власником належною йому земельною ділянкою.
Відтак посилання апелянта на недобросовісність дій орендодавця, зловживання правом, принципи справедливості, розумності, добросовісності, а також на правові висновки Верховного Суду, зроблені за інших фактичних обставин, правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.
Посилання апелянта на постанову Верховного Суду у справі №904/3193/24 є безпідставним, оскільки вона ухвалена за інших фактичних та правових обставин. У зазначеній справі спір виник щодо поновлення договору оренди земельної ділянки комунальної власності, а висновки Верховного Суду сформульовані з урахуванням особливостей реалізації органом місцевого самоврядування повноважень щодо розпорядження землею територіальної громади. Натомість у справі, що переглядається, орендодавцем є фізична особа, яка реалізувала належне їй право власності, завчасно й однозначно повідомивши орендаря про небажання поновлювати договір оренди.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). 
Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд 

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія» залишити без задоволення. 
Рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 22 грудня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.
Повний текст постанови складено 09 липня 2026 року.

Судді:          Боймиструк С.В.

Хилевич С.В. 

Шимків С.С.