Справа № 438/589/26 
Провадження 2/438/420/2026 

Р І Ш Е Н Н Я
іменем України

16 вересня 2026 року м. Борислав

Бориславський міський суд Львівської області у складі судді Дудар О.В.,
за участі секретаря Валькович Г.К.,
представника позивача - адвоката Черниш І.І., в режимі відеоконференції, 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про витребування майна із чужого незаконного володіння,
встановив:
Позивач ОСОБА_1 звернулась до Бориславського міського суду Львівської області з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про витребування майна із чужого незаконного володіння.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачу ОСОБА_1 належить на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 , виданого 29 жовтня 2021 року ТСЦ 4643 автомобіль марки BMW модель 428 І випуску 2013 року, номер шасі (кузова, рами) № НОМЕР_2 , тип – легкове купе, колір сірий, реєстраційний номер НОМЕР_3 , який знаходиться на обліку в ТСЦ 4643. Позивачем надано довіреність ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . Відповідно до вказаної довіреності, відповідачів наділено повноваженнями представляти інтереси позивача з усіх питань, пов`язаних з реєстрацією, експлуатацією та відчуженням належного йому транспортного засобу, у тому числі укладати договори його відчуження та отримувати належні позивачу грошові кошти.Позивач зазначає, що відповідачі, яким транспортний засіб було передано у тимчасове користування, безпідставно утримують його, на вимоги про повернення не реагують, автомобіль не повертають та продовжують користуватися ним без згоди позивача. Позивач зазначає, що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу перебуває у відповідачів, тоді як належність спірного автомобіля їй підтверджується свідоцтвом про право власності. З метою захисту своїх прав та інтересів позивач звернулася до суду з цим позовом та просить суд витребувати у відповідачів належний їй на праві власності автомобіль марки BMW модель 428 І випуску 2013 року, номер шасі (кузова, рами) № НОМЕР_4 , тип - легковий купе, колір сірий, реєстраційний номер НОМЕР_5 , який знаходиться на обліку в ТСЦ 4643 в належному технічно-справному стані, технічний паспорт та ключі до замка запалення до вищевказаного автомобіля
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 квітня 2026 року справа визначена для розгляду судді Дудар О.В.
Ухвалою судді від 16 квітня 2026 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків.
Ухвалою суду від 22 квітня 2026 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про витребування майна із чужого незаконного володіння. Розгляд справи постановлено проводити у порядку загального позовного провадження.
Підготовчі засідання 4 та 21 травня 2026 року відкладено до 3 червня 2026 року у зв`язку з неявкою відповідачів. У підготовче судове засідання, призначене на 3 червня 2026 року, відповідачі не з`явилися, про дату, час та місце його проведення були повідомлені належним чином. Відзив на позовну заяву чи клопотання від відповідачів до суду не надходили.
Ухвалою суду від 3 червня 2026 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 25 червня 2026 року.
4 червня 2026 року від представника позивача - адвоката Черниш І.І., надійшло клопотання про ознайомлення з матеріалами справи. 
Ухвалою суду від 22 червня 2026 року задоволено клопотання представника позивача - адвоката Черниш І.І. про її участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції за допомогою сервісу «https://vkz.court.gov.ua/».
24 червня 2026 року, через систему «Електронний суд» представник позивача адвокат Черниш І.І. подала клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням у відпустці.
Ухвалою суду від 25 червня 2026 року задоволено вказане клопотання представника позивача – адвоката Черниш І.І. Відкладено судове засідання у розгляді цивільної справи № 438/589/26 на 14 липня 2026 року.
14 липня 2026 року від представника позивача – адвоката Черниш І.І., через систему «Електронний суд» надійшло клопотання про долучення доказів. До нього долучено скриншоти електронних повідомлень, з яких не можливо встановити фактичні дані, що мають відношення до спору та з яких неможливо ідентифікувати осіб, між якими здійснювалося таке листування.
Також направлено пояснення у яких вказано, що у матеріалах справи відсутній будь-який належний доказ переходу права власності на спірний автомобіль від позивача до відповідача. Між сторонами не укладався договір купівлі-продажу транспортного засобу у порядку, визначеному законодавством України.Наявність нотаріально посвідченої довіреності сама по собі не є підтвердженням переходу права власності на транспортний засіб.
Після скасування довіреності відповідача було повідомлено про припинення його представницьких повноважень та висунуто вимогу про повернення автомобіля, ключів і документів. Однак автомобіль власнику повернуто не було. Отже, з моменту припинення довіреності будь-які правові підстави для володіння, користування чи розпорядження транспортним засобом з боку відповідача припинилися.На підтвердження зазначеної обставини позивачем подано листування сторін, яке відбулося після скасування довіреності. Зі змісту вказаного листування вбачається, що після отримання повідомлення про припинення довіреності відповідач: не повідомив про повернення автомобіля позивачу; не повідомив про передачу транспортного засобу іншій особі; не заперечив факту перебування автомобіля у своєму володінні.
Судове засідання 14 липня 2026 року відкладено у зв`язку з неявкою відповідачів та відсутністю відомостей про їх повідомлення, на 25 серпня 2026 року.
Судове засідання 25 серпня 2026 року не відбулось у зв`язку з відсутністю технічної можливості представника позивача приєднатися до відеоконференції. Судове засідання призначено на 15 вересня 2026 року.
Відповідачі, будучи належним чином повідомлені про дату та час засідання, зокрема і шляхом розміщення оголошення на сайті «Судова влада України», у судове засідання не прибули.
Конверти з рекомендованими повідомленнями та судовими повістками з повідомленням про судові засідання, направлені адресу відповідачів, повернулися до суду із відмітками «За закінченням терміну зберігання» та «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до практики Верховного Суду (постанова від 18 березня 2021 року у справі № 443/3142/24, постанова Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17) є достатніми для того, щоб вважати повідомлення належним.
Представник позивача наголосила на можливості проведення судового засідання без участі відповідачів, враховуючи їх належне повідомлення. 
Суд, враховуючи вжиття усіх можливих засобів для належного повідомлення відповідачів, їх неявки у всі засідання, вважає за можливе проводити розгляд справи без їх участі.
Ухвалою суду від 15 вересня 2026 року відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача – адвоката Черниш І.І. про визнання поважною причини пропуску процесуального строку для подання доказів та поновлення процесуального строку на подання доказів. Докази, додані представником позивача до клопотання від 14 липня 2026 року, залишено без розгляду.
Представник позивача – адвокат Черниш І.І., підтримала позовну заяву з підстав, викладених у ній та у поясненнях у справі, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку.
З інформації з Єдиного державного реєстру транспортних засобів щодо наявності ТЗ за параметрами власника або ТЗ (відповідь № 2603538 на запит суду) транспортний засіб: номерний знак НОМЕР_3 , назва типу ТЗ (за конструкцією) – легковий, тип кузова ТЗ – купе, номер кузова – № НОМЕР_4 , номер двигуна – НОМЕР_6 , колір – сірий, дата реєстрації – 29 жовтня 2021 року, орган реєстрації - ТСЦ 4643, власник ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 .
Крім того, відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру транспортних засобів щодо наявності ТЗ за параметрами власника або ТЗ (відповідь № 2603290 на запит суду) транспортний засіб: номерний знак НОМЕР_8 , дата реєстрації – 29 жовтня 2021 року, дата операції 8 квітня 2026 року, операція з перереєстрації ТЗ у зв`язку зі зміною анкетних даних, адреси реєстрації, СПР, НЗ або без ткої через Дія, орган реєстрації - ТСЦ 3245, назва типу ТЗ (за конструкцією) – легковий, тип кузова ТЗ – купе, номер кузова – № НОМЕР_4 , номер двигуна – НОМЕР_6 , колір – сірий, власник ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 .
Згідно з довіреністю від 27 січня 2026 року посвідченою приватним нотаріусом Максимів Л.Д., зареєстрованою в реєстрі за № 162, позивач ОСОБА_1 уповноважила ОСОБА_2 та ОСОБА_3 бути її представниками при продажі за ціною та на умовах на їх розсуд належного їй на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_1 , виданого 29 жовтня 2021 року ТСЦ 4643 автомобіля марки BMW модель 428 І випуску 2013 року, номер шасі (кузова, рами) № НОМЕР_4 , тип – легковий купе, колір – сірий, реєстраційний номер НОМЕР_3 , який знаходиться на обліку в ТСЦ 4643. Вказана довіреність видана строком на 3 місяці і дійсна до 27 квітня 2026 року. 
6 квітня 2026 року позивачем ОСОБА_1 подано заяву про відміну вказаної довіреності приватному нотаріусу Максимів Л.Д. 
Згідно витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей від 6 квітня 2026 року № 57664251зареєстровано припинення дії довіреності; дата посвідчення: 27 січня 2026 року, номер у реєстрі нотаріальних дій: 162, довіреність посвідчено: Львівська область, Львівський міський, Максимів Л.Д.
Позивач стверджує, що вказаний автомобіль було передано відповідачам, які після скасування довіреності, не повернули його, не зважаючи на її неодноразові вимоги.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Статтями 15 та 16 ЦПК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право.
Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (стаття 11 ЦПК України). 
Згідно із статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно з чужого незаконного володіння.
Під незаконним володінням слід розуміти фактичне володіння річчю, яке не має правової підстави (передбаченої законом, договором чи адміністративним актом) або правова підстава якого відпала чи визнана недійсною.
Аналіз вказаної норми та зміст позовних вимог за даним позовом свідчить про те, що даний позов відноситься до віндикаційних позовів (витребування майна з чужого незаконного володіння).
Віндикація - витребування своєї речі неволодіючим власником від володіючого не власника. Віндикація - це передбачений законом основний речово-правовий спосіб захисту цивільних прав та інтересів власника майна чи особи, що має речове право на майно (титульного володільця), який полягає у відновленні становища, що існувало до порушення, шляхом повернення об`єкта права власності у володіння власника (титульного володільця) з метою відновлення права використання власником усього комплексу його правомочностей.
Віндикаційним позовом захищаються права власності в цілому, оскільки він пред`являється в тих випадках, коли порушені права володіння користування та розпорядження одночасно. Однак право власності за власником зберігається, тому що може бути підтвердженим правовстановлюючими документами, або іншими письмовими доказами.
Позивачем за віндикаційним позовом є неволодіючий власник. Відповідачем за віндикаційним позовом виступає незаконний володілець майна, який може і не знати про неправомірність і незаконність свого володіння та утримання такого майна. Незаконним володільцем визнається така особа, яка здійснює володіння майном без належних правових підстав.
Власник має право витребувати своє майно від особи, в якої таке майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним.
Предметом доказування у справах за позовами про витребування майна з чужого незаконного володіння становлять обставини, які підтверджують правомірність вимог позивача про повернення йому індивідуально-визначеного майна з чужого незаконного володіння, як то факти, що підтверджують право власності на витребуване майно, вибуття його з володіння позивача, перебування його в натурі у відповідача та інше.
У такій справі необхідно встановити обставини, що мають засвідчити правомірність вимог позивача про повернення йому майна з чужого незаконного володіння, а саме: підтверджують його право власності або інше речове право титульного володільця на витребуване майно; вибуття майна з володіння позивача; наявність майна в натурі у володінні відповідача; відсутність у відповідача правових підстав для володіння цим майном.
Правові позиції щодо особливостей віндикації та обсягів доведення у справах за позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння неодноразово викладалися Верховним Судом, зокрема у постановах від 15 травня 2018 року у справі № 923/630/17, від 29 січня 2019 року у справі № 911/3312/17, від 2 квітня 2019 року у справі № 911/737/18, від 19 червня 2019 року у справі № 914/1671/17, від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18, від 23 листопада 2021 року у справі №359/3373/16-ц.
У постанові Верховного Суду від 2 вересня 2020 року у справі № 910/13536/19 зазначено, що для застосування передбаченого статтею 387 ЦПК України правового механізму відновлення порушеного права власності необхідним є встановлення наступних обставин у їх сукупності: існування в натурі індивідуально визначеного майна з ідентифікуючими ознаками на момент подачі позову та прийняття судом рішення про його витребування; наявність підтвердженого права власності або права законного володіння у позивача на відповідне майно; відсутність у власника чи титульного володільця можливості здійснювати фактичне володіння цим майном через те, що відповідач на момент подачі позову та прийняття рішення у справі фактично тримає його у себе; відсутність договірних відносин між позивачем і відповідачем, оскільки в протилежному випадку застосовуються зобов`язально-правові способи захисту права власності.
Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Частинами 1 та 6 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Разом із тим позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що спірний транспортний засіб переданий відповідачам, вибув з її володіння та на час звернення до суду та розгляду справи перебуває у фактичному володінні відповідачів. 
Верховний Суд у постанові від 31 травня 2023 року у справі № 308/4927/20 зазначив, що під час розгляду віндикаційного позову позивач повинен довести право власності на майно, факт вибуття його з володіння, наявність майна у незаконному володінні відповідача та відсутність у відповідача правових підстав для володіння ним. 
Крім того, Верховний Суд у постанові від 10 грудня 2021 року у справі № 924/454/20 зазначив, що сторонами віндикаційного позову є власник речі, який фактично не володіє нею, та незаконний фактичний володілець, а тому необхідною умовою задоволення такого позову є встановлення факту перебування спірного майна у фактичному володінні відповідача.
З огляду на викладене, суд доходить висновку, що позивачем ОСОБА_1 не доведено однієї з необхідних умов для задоволення вимоги про витребування майна з чужого незаконного володіння, а саме факту перебування спірного транспортного засобу у фактичному володінні відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а тому підстави для задоволення позову відсутні.
Керуючись статтями 12, 13, 76–81, 89, 263–265, 268 ЦПК України, суд,- 

постановив:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про витребування майна із чужого незаконного володіння – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.
Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Повне рішення складено 16 вересня 2026 року.

Учасники справи:
Позивач:  ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .
Відповідач:  ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_9 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_10 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя            Олена ДУДАР