| ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/3963/22 Суддя (судді) першої інстанції: Аканов О.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючий суддя Парінов А.Б.,
судді:  Беспалов О.О.,
Кобаль М.І.,
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 червня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, -
В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві та Державної податкової служби України, в якому просив визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління ДПС у м. Києві № 3368901/3102217011 від 12 листопада 2021 року про відмову в реєстрації податкової накладної № 1 від 05 листопада 2021 року, зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати цю податкову накладну датою її фактичного подання, а також визнати неправомірними дії контролюючих органів і стягнути завдані збитки.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що реєстрацію податкової накладної зупинено та в подальшому в ній відмовлено безпідставно, оскільки платник податку подав контролюючому органу пояснення та копії первинних документів на підтвердження змісту господарської операції, а рішення про відмову не містить конкретних мотивів і не визначає, яких саме документів не вистачило для реєстрації.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 19 червня 2025 року позов задоволено частково: визнано протиправним і скасовано рішення Головного управління ДПС у м. Києві № 3368901/3102217011 від 12 листопада 2021 року про відмову в реєстрації податкової накладної № 1 від 05 листопада 2021 року; зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати податкову накладну № 1 від 05 листопада 2021 року датою її подання - 05 листопада 2021 року; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив з того, що контролюючий орган не сформував конкретних вимог щодо необхідності подання вичерпного переліку документів, не зазначив, яких саме документів не надано та яких не вистачає для прийняття рішення про реєстрацію, унаслідок чого платник податку перебував у стані правової невизначеності, а рішення про відмову є невмотивованим і протиправним.
Не погодившись із рішенням у частині задоволених позовних вимог, Головне управління ДПС у м. Києві подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в позові.
На обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції принципу офіційного з`ясування всіх обставин у справі, оскільки суд дослідив первинні документи, які не подавалися комісії контролюючого органу та не були підставою для прийняття оскаржуваного рішення про відмову в реєстрації податкової накладної. Також апелянт зазначає, що наслідки для податкового обліку створює саме фактичний рух активів, а не лише належним чином оформлені первинні документи, посилаючись на відповідну практику Верховного Суду у справах щодо скасування податкових повідомлень-рішень. Крім того, апелянт вважає передчасним зобов`язання контролюючого органу зареєструвати податкову накладну, оскільки таке зобов`язання становить втручання у дискреційні повноваження контролюючого органу, а належним способом захисту порушеного права, на його думку, є зобов`язання останнього повторно розглянути питання щодо реєстрації податкової накладної.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, зазначаючи, що апеляційна скарга не містить обґрунтованих заперечень проти висновків суду першої інстанції, а рішення про відмову в реєстрації податкової накладної є невмотивованим і суперечить сталій практиці Верховного Суду.
Колегія суддів встановила такі обставини.
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 зареєстрований платником податку на додану вартість. 05 листопада 2021 року за операцією з отримання авансового платежу за попереднім договором оренди транспортного засобу, укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю "Українська енергетична біржа", підприємець за правилом першої події склав податкову накладну № 1 на загальну суму 1 320 000 грн, у тому числі податок на додану вартість 220 000 грн, і подав її на реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Квитанцією від 05 листопада 2021 року реєстрацію податкової накладної зупинено на підставі відповідності операції пункту 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій, оскільки коди УКТ ЗЕД/ДКПП товару/послуг 77.11 відсутні в таблиці даних платника податку на додану вартість як товари/послуги, що на постійній основі постачаються.
На виконання пропозиції контролюючого органу підприємець подав комісії пояснення та копії первинних документів на підтвердження інформації, зазначеної в податковій накладній.
Рішенням Головного управління ДПС у м. Києві № 3368901/3102217011 від 12 листопада 2021 року в реєстрації податкової накладної відмовлено з підстави ненадання платником податку копій документів, а саме первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунків-фактури/інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних.
Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. А отже, предметом апеляційного перегляду є законність рішення суду першої інстанції в частині визнання протиправним і скасування рішення про відмову в реєстрації податкової накладної та зобов`язання її зареєструвати.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін. 
Згідно з пунктом 201.16 статті 201 цього Кодексу реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.
Механізм зупинення реєстрації податкової накладної визначено Порядком зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року № 1165 (далі - Порядок № 1165). Відповідно до пункту 11 Порядку № 1165 у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються: 1) номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування; 2) критерій (критерії) ризиковості платника податку та/або ризиковості здійснення операцій, на підставі якого (яких) зупинено реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, з розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку; 3) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для розгляду питання прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі або відмову в такій реєстрації.
Порядок прийняття відповідних рішень визначено Порядком прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 12 грудня 2019 року № 520 (далі - Порядок № 520). Пунктом 5 Порядку № 520 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено перелік документів, які платник податку може подати для розгляду питання про реєстрацію, серед яких договори з додатками до них; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг), накладні; розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції, наявність яких передбачено договором та/або законодавством. Пунктом 11 Порядку № 520 (у цій самій редакції) передбачено, що комісія регіонального рівня приймає рішення про відмову в реєстрації податкової накладної в разі ненадання платником податку письмових пояснень; та/або ненадання платником податку копій документів відповідно до пункту 5 цього Порядку; та/або надання платником податку копій документів, складених/оформлених із порушенням законодавства.
Отже, законодавцем не визначено вичерпного переліку документів, який платник податку зобов`язаний подати незалежно від підстав зупинення реєстрації, а перелік залежить від конкретного критерію, за яким реєстрацію зупинено. 
Тому, зупиняючи реєстрацію податкової накладної з посиланням на пункт 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій, контролюючий орган мав чітко зазначити цей критерій з розрахованим показником і навести конкретний перелік документів, надання яких дасть можливість прийняти податкову накладну до реєстрації. 
Квитанція від 05 листопада 2021 року таких вимог не містить, а рішення про відмову № 3368901/3102217011 від 12 листопада 2021 року відтворює загальний перелік первинних документів із пункту 5 Порядку № 520 без зазначення, яких саме документів бракує і чому подані платником документи є недостатніми.
У постанові від 29 жовтня 2025 року у справі № 140/6679/22 Верховний Суд зазначив: "Можливість надання платником податків достатніх документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення податковим органом конкретного переліку необхідних документів для прийняття рішення щодо реєстрації податкової накладної." У цій самій постанові Верховний Суд указав: "Загальними вимогами, які висуваються до акта індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття", а невиконання цих вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності. А отже, невизначеність переліку документів у квитанції та відсутність конкретних мотивів у рішенні про відмову позбавили платника податку можливості надати необхідний пакет документів і поставили його в стан правової невизначеності, що не відповідає критерію обґрунтованості акта індивідуальної дії.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують з огляду на таке.
Довід апелянта про порушення принципу офіційного з`ясування обставин та про недопустимість дослідження документів, які не подавалися комісії, є безпідставним. Як встановлено судом і не спростовано апелянтом, платник податку подав комісії пояснення та копії первинних документів на підтвердження змісту операції ще до прийняття рішення про відмову, і саме за наслідками їх розгляду комісія ухвалила оскаржуване рішення. Таким чином, суд першої інстанції оцінював документи, подані контролюючому органу в межах адміністративної процедури, а не виключно суду, тому посилання апелянта на цю обставину не відповідає фактичним обставинам справи.
Довід апелянта про те, що наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, і посилання на практику Верховного Суду у справах про скасування податкових повідомлень-рішень стосуються реальності господарських операцій, яка встановлюється за наслідками податкової перевірки, а не на стадії реєстрації податкової накладної. У постанові від 30 квітня 2026 року у справі № 160/21238/24 Верховний Суд зазначив: "приймаючи рішення про реєстрацію податкової накладної, контролюючий орган не повинен здійснювати повний аналіз господарських операцій позивача на предмет їх реальності. Змістовна оцінка господарських операцій може бути проведена лише за результатом здійснення податкової перевірки платника податків, підстави та порядок проведення якої визначено нормами Податкового кодексу України. Предметом розгляду в цій справі є виключно стадія правильності та правомірності зупинення та відмови в реєстрації податкової накладної, а не реальність та товарність здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентом." Під час реєстрації податкової накладної проводиться моніторинг операції за зовнішніми формальними критеріями, який є превентивним заходом і не може підміняти собою податкову перевірку. А отже, наведена апелянтом практика ухвалена за інших фактичних обставин і на спірні правовідносини не поширюється.
Колегія суддів окремо зазначає, що межі перевірки оскаржуваного рішення визначаються його власним змістом. 
У постанові від 05 червня 2026 року у справі № 380/17115/24 Верховний Суд зазначив: "Суб`єкт владних повноважень не може під час судового розгляду підміняти або доповнювати мотиви власного індивідуального акта новими аргументами, які не були зазначені у такому акті. Предметом судового контролю є правомірність рішення суб`єкта владних повноважень з огляду на ті фактичні та юридичні підстави, які були покладені в основу його прийняття." Таким чином, правомірність рішення № 3368901/3102217011 від 12 листопада 2021 року оцінюється виключно за тими підставами, які наведені в самому рішенні на момент його прийняття.
Не заслуговує на увагу і довід апелянта про втручання в дискреційні повноваження контролюючого органу. У постанові від 05 червня 2026 року у справі № 380/17115/24 Верховний Суд указав, що з огляду на протиправність рішення про відмову в реєстрації податкових накладних належним і ефективним способом захисту порушеного права є зобов`язання Державної податкової служби України зареєструвати податкові накладні датою їх подання на реєстрацію, і такий спосіб захисту "не є втручанням у дискреційні повноваження контролюючого органу, оскільки за встановлених обставин у суб`єкта владних повноважень залишився лише один правомірний варіант поведінки - зареєструвати податкові накладні." За встановлених у цій справі обставин, коли протиправність відмови підтверджено, а законодавчо закріплених перешкод для реєстрації податкової накладної не встановлено, контролюючий орган не має кількох рівнозначних правомірних варіантів поведінки, тому зобов`язання зареєструвати податкову накладну датою її подання дискреції органу не підміняє.
Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Контролюючий орган цей обов`язок не виконав і належними та допустимими доказами правомірності відмови в реєстрації податкової накладної не довів.
Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку про протиправність рішення про відмову в реєстрації податкової накладної та відповідно до встановленого способу захисту зобов`язав Державну податкову службу України зареєструвати податкову накладну датою її подання. 
Рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування немає.
Відповідно до частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві - залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 червня 2025 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.
Головуючий суддя А.Б. Парінов
Судді: О.О. Беспалов
М.І. Кобаль

(Повний текст постанови суду виготовлено 15 вересня 2026 року)