Справа № 219/9022/21
Провадження № 2/211/1342/26

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я 
іменем України

17 липня 2026 року

Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі 
головуючого судді Костенко Є.К.,
за участю секретаря судового засідання Гоєнко Т.В., Зоріної С.М.,
представника позивача – ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , компанії Beijing ByteDance Technology Co., Ltd. (Китай, м.Пекін,43 № 3rd Ring Rd W, ShuangYuShu, Haidіan Qu (China Beijing (HQ) 43 № 3rd Ring Rd W, ShuangYuShu, Haidіan Qu) про захист честі та гідності шляхом визнання розповсюдженої інформації недостовірною та стягнення моральної шкоди, -
ВСТАНОВИВ:
Позивач  ОСОБА_2  20.08.2021 засобами поштового зв`язку звернулася до Бахмутського (Артемівського) міськрайонного суду Донецької області з позовом до  ОСОБА_3  та просила визнати недостовірною та такою, що порушує честь та гідність, інформацію, поширену  ОСОБА_4 через інтернет мережу з використанням сервісу «Instagram» стосовно того, що вона, ОСОБА_5 , народила дитину інваліда та залишала його у будинку для інвалідів; зобов`язати ОСОБА_3 спростувати поширену ним недостовірну інформацію про ОСОБА_5 тим же способом, яким вона була поширена, а саме в прямому ефірі з акаунту ОСОБА_3 у сервісі «Instagram», шляхом повідомлення про те, що поширена ним інформація про те, що вона, ОСОБА_5 , народила дитину інваліда та залишила його у будинку для інвалідів - є недостовірною; стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду у розмірі 100 000 гривень. Також просить вирішити питання щодо розподілу судових витрат. В обґрунтування позову позивач зазначила, що приблизно у квітні 2020 року вона почала знімати короткі відеоролики та розміщувати їх на інтернет сервісі для коротких відео «ТікТок». Тематика відео була, зокрема, присвячена допомозі нужденним мешканцям міста Бахмут Донецької області. Однією з мешканців міста, якій вона надавала допомогу та знімала про це відео, була громадянка  ОСОБА_6 . Канал позивача natusyarrr (user991710253209) на інтернет сервісі «ТікТок» почав збирати популярність та наразі на нього підписано більше 341 000 користувачів. З набранням каналом популярності її підписники почали надсилати різноманітні подарунки для неї та для ОСОБА_6 , а також грошові кошти на придбання товарів і продуктів харчування для ОСОБА_6 та для неї особисто. Серед підписників ОСОБА_2 був і відповідач – ОСОБА_3 . Спочатку він навіть приходив до неї на роботу та залишав грошові кошти (200 грн) для ОСОБА_7 . Пізніше відповідач почав самостійно знімати відео з ОСОБА_8 та викладати відео на сервісі «ТікТок». Відповідач також зареєстрований в Instagram - інтернет сервісі для обміну фото та відеозаписами з елементами соціальної мережі та з можливістю проведення прямих ефірів. Спочатку він був зареєстрований в Instagram під логіном romik01022. Слід відзначити, що відповідач не використовує на інтернет ресурсах свого офіційного прізвища, ім`я та по батькові, а представляється як « ОСОБА_9 ». Приблизно у листопаді-грудні 2020 року (точна дата не встановлена) відповідач, використовуючи свій інтернет акаунт в Instagram під логіном romik01022, щонайменше двічі вийшов в прямий ефір та розповсюдив про позивача недостовірну та таку, що порочить честь і гідність інформацію, яка полягала в тому, що вона народила дитину інваліда та залишила його у дитячому будинку, а також те, що до неї на ринку м. Бахмут (де вона працювала) усі негативно відносяться. До того ж відповідач розповсюдив інформацію, що наразі позивач є безплідною, тому що двічі зробила аборт. Зазначені ефіри були записані її підписниками та надані їй. Саме тому слід акцентувати увагу суду на відеодоказах. Водночас позивач звертаю увагу, що зазначені відеодокази були відзняті під час прямого ефіру, який транслював в Instagram відповідач та на відео маються декілька фонових аудіо коментарів, які містять нецензурну лексику. Так як відео не піддавалося монтажу, все збережено в оригіналі. Так, на запису №1 відповідач говорить (мовою оригіналу): «Или я не знаю, что ты рожала и в каком году? Ну? В ЗАГСе есть распечатка! Я вообще не расстраиваюсь, ребята ..оп..оп..оп (демонструє аркуш паперу, який нібито є підтвердженням факту народження дитини позивачем). Ну, ты расскажи, как ты бросила!». На запису №2 відповідач говорить (мовою оригіналу): На питання користувача - чи правда, що позивач кинула дитину, відповідач відповідає: «Это правда, ребята! Распечаточка. ОСОБА_10 , как ты ребенка маленького бросила? Мм? Ну, давай! (На питання підписника: « ІНФОРМАЦІЯ_1 ?» відповідач говорить): «Кто бросил? ОСОБА_11 ваша бросила, умничка!»). На запису №3 відповідач говорить (мовою оригіналу): «Я тебе говорю это в глаза и при людях: 1,5К (півтори тисячі). И я звонить тебе не собираюсь. Так что, Лозинская, ты лучше бы детям помогала бы! ОСОБА_12 ! ОСОБА_13 детям, а не ходила и бомжей собирала по городу. Тебя весь рынок знает и хочет набить лицо! ОСОБА_14 про меня информацию собираешь? Ты лучше расскажи, как тебя весь рынок, бедную, ненавидит!». На запису №4 відповідач говорить (мовою оригіналу): «Не может иметь детей, потому что второй аборт сделала. Детей аборт делать, это вообще грех. Ребенок? 3 доме инвалидом!». На запису №5 відповідач говорить (мовою оригіналу): «А «Лоза» только и умеет, что грязь лить ... потому что язык из ж...пы. Бросила дитя ... ну - молодец, инвалида! А дите - инвалид! ОСОБА_15 , страдает ... Её весь рынок не переносит, а мясной так тем более. Да творится ужас что, благодаря ОСОБА_16 ». На запису №6 відповідач говорить (мовою оригіналу): « ОСОБА_17 знали, что в группе есть лазутчики «Лозы»? Не Лозинской, - « ОСОБА_18 !» Это человек, который не заслуживает, который не заслуживает даже на имя « ОСОБА_10 ». Зазначені відео є частиною прямих ефірів, в яких також зазначено кількість глядачів, які його дивляться, зайшовши на сторінку відповідача в момент трансляції, наприклад, на початок запису відео його дивилися щонайменше, відео №1 – 1 700 осіб, відео №2 – 1 400 осіб, відео №3 – 1 500 осіб, відео №4 - 980 осіб, відео №5 – 1 000 осіб, відео №6 - 398 осіб. Тобто відповідач через мережу інтернет за допомогою сторінки в Instagram здійснив поширення інформації, тобто доведення її до відома великій кількості осіб (на момент трансляції - до 1 700 осіб). Поширена інформація стосується саме позивача. Зокрема, відповідач неодноразово називає позивача « ОСОБА_19 », « ОСОБА_10 » « ОСОБА_20 », а саме як « ОСОБА_21 » позивач зареєстрована в Instagram, також зазначене прізвище - є дівочим прізвищем позивача. ОСОБА_22 ОСОБА_23 позивач відома у мережі інтернет. Також відповідач неодноразово називає позивача « ОСОБА_20 », тобто використовує зневажливе ставлення до позивача шляхом скорочення її прізвища. При цьому, враховуючи, що позивач є публічною особою в мережі інтернет і відома багатьом саме як ОСОБА_23 , глядачам зрозуміло, що мова йдеться саме про неї, про що вони активно пишуть у своїх коментарях під відео. Крім того, результатом поширеної інформації стало також створення невстановленими особами, які отримали оскаржувану недостовірну інформацію, каналу в інтернет сервісі Telegram під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який пізніше було перейменовано в « ІНФОРМАЦІЯ_3 ». На зазначеному каналі активно обговорюються нібито аморальні дії позивача. До того ж не можна не відзначити, що головне фото цієї групи представляє собою зображення обличчя позивача, на якому шляхом монтажу в області носу здійснено накладення зображення свинячого носу з метою приниження. Тобто позивач серед користувачів інтернету дійсно відома як « ОСОБА_24 », « ОСОБА_20 ». Поширена відповідачем інформація стосовно того, що ОСОБА_2 народила дитину-інваліда та залишила її у будинку інвалідів, а також те, що до неї негативно ставиться «весь ринок» м. Бахмут - є недостовірною інформацією, тобто такою, яка не відповідає дійсності. До того ж зазначена вище інформація, а також поширена відповідачем інформація про те, що вона двічі робила аборт, а тому на цей час є безплідною, порушує особисті немайнові права та завдає шкоди особистим немайновим благам. Поширена відповідачем інформація про позивача не є суб`єктивною оцінкою з дійсних фактів та подій, оскільки вона подана у формі висновку, виразно, з власними коментарями про аморальну діяльність позивача, що у контексті мають морально-етичний обвинувальний нахил і сприймається, як звинувачення позивача у вчиненні аморальних дій. Ця інформація висловлена не у формі припущення чи можливості, а в імперативній, стверджувальній формі без використання гіпербол, алегорій, сатири, іронії, натяків, підтекстів, двоякого змісту тощо, з прямим посиланням на конкретні дії: народила, залишила в будинку інвалідів, в дитячому будинку, весь ринок ненавидить тощо. Поширена інформація не є оціночним судженням відповідача, оскільки інформація містить конкретні фактичні дані (народження дитини-інваліда та його залишення у будинку інвалідів), які можуть бути перевірені на предмет їх достовірності і спростовані в разі встановлення факту їх недостовірності. Загалом інформація, поширена відповідачем в мережі Інтернет з використанням Instagram під логіном romik01022, спрямована на формування негативної соціальної оцінки позивача як людини та матері, негативного ставлення суспільства до позивача, знецінення діянь позивача шляхом скоєння нею аморальних дій. Через протиправні дії відповідача ОСОБА_2 зазнала суттєвої моральної шкоди, яка окрім іншого полягає у приниженні честі і гідності, значних моральних переживаннях, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, адже багато її знайомих та колег бачили відео, в якому було розповсюджено недостовірну інформацію, а тому вона має постійно виправдовуватися, що це неправда. Через це вона втратила нормальний сон, перебуває у постійному стресовому стані. Свою моральну шкоду позивач оцінюю в 100 000 грн. Остання вважає, що зазначена сума відповідає ступеню вини відповідача та його зухвалим діям, щодо публічного приниження її як жінки та матері, та повною мірою буде відповідати ступеню її моральних страждань. Ураховуючи викладене вище, позивач змушена звернутися до суду для захисту своєї честі та гідності.
24.11.2021 позивачем подано до Бахмутського (Артемівського) міськрайонного суду Донецької області уточнений позов.
Відповідно до Розпорядження Голови Верховного Суду від 21.10.2022 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» була змінена територіальна підсудність справ Бахмутського (Артемівського) міськрайонного суду Донецької області на Дружківський міський суд Донецької області.
З 15.02.2023 справа за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , компанії Beijing ByteDance Technology Co., Ltd. (Китай, м.Пекін,43 № 3rd Ring Rd W, ShuangYuShu, Haidіan Qu (China Beijing (HQ) 43 № 3rd Ring Rd W, ShuangYuShu, Haidіan Qu) про захист честі та гідності шляхом визнання розповсюдженої інформації недостовірною та стягнення моральної шкоди – перебувала у провадженні Дружківського міського суду Донецької області перебувала.
Рішенням ВРП № 3707/0/15-24 від 19.12.2024 змінено територіальну підсудність судових справ Дружківського міського суду Донецької області шляхом її передачі до Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.
27.08.2025 згідно системи автоматизованого розподілу судових справ між суддями цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , компанії Beijing ByteDance Technology Co., Ltd. (Китай, м.Пекін,43 № 3rd Ring Rd W, ShuangYuShu, Haidіan Qu (China Beijing (HQ) 43 № 3rd Ring Rd W, ShuangYuShu, Haidіan Qu) про захист честі та гідності шляхом визнання розповсюдженої інформації недостовірною та стягнення моральної шкоди надійшла в провадження судді Костенко Є.К.
Ухвалою від 03.09.2025 справа прийнята до розгляду, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою від 10.11.2025 відкладено підготовче судове засідання та визнано обов`язковою участь у розгляді справи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Ухвалою від 11.05.2026 підготовче провадження по справі закрите та призначено справу для розгляду по суті.
У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 на позовних вимогах наполягав, просив їх задовольнити в повному обсязі. Дії відповідача представник характеризує як брудне усунення ОСОБА_3 конкурента – ОСОБА_2 , підстава – заробіток.
Позивач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, про час та місце слухання справи повідомлена.
Відповідачі до суду не з`явилися, причину неявки не повідомили, відзиву, заяв та клопотань про розгляд справи за їх відсутності до суду не надходило. Виклик іноземного суб`єкта здійснювався через направлення судового доручення через органи Міністерства юстиції України. Виклик ОСОБА_3 здійснювався через офіційний сайт.
У відповідності до вимог ст. 280-281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлявся про перебування в провадженні суду даної справи на поштову адресу за місцем реєстрації, однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву та/або клопотання про розгляд справи за його відсутності не подав, крім того, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин.
Вислухавши представника позивача, свідка, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи, суд приходить до наступного.
Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до норм статтей 12, 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до частини 1 статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно чатини 2 статті 5 Закону України «Про інформацію» реалізація права на інформацію громадянами, юридичними особами і державою не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.
Статтею 3 Конституції України, статею 297 ЦК України передбачено, що кожен має право на повагу до його честі і гідності. Честь і гідність фізичної особи є недоторканними. У разі порушення цих прав фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її честі і гідності.
У статті 32 Конституції України зазначено, що кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.
Згідно частини 1 статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.
У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» №1 від 27.02.2009 роз`яснено, що чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту.
Під гідністю розуміється визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків.
Відповідно до пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).
Згідно пункту 18 зазначеної вище постанови Пленуму ВСУ, позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено її особисті немайнові права.
Відповідно до статті 299 ЦК України, фізична особа має право на недоторканість своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.
Відповідно до статті 30 Закону України «Про інформацію», ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.
Згідно правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 11.02.2019 в справі №725/5585/16-ц, положення статті 30 Закону України «Про інформацію» визначають, що ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку.
Пунктом 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», судам роз`яснено, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначити характер такої інформації та з`ясувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.
Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов`язок відшкодувати завдану моральну шкоду.
У свою чергу, фактичне твердження - це логічна побудова та викладення певного факту чи групи фактів. Факт - це явище об`єктивної дійсності, конкретні життєві обставини, які склалися у певному місці та часі за певних умов. Враховуючи, що сам по собі факт є категорією об`єктивною, незалежною від думок та поглядів сторонніх осіб, то його відповідність дійсності може бути перевірена та встановлена судом.
Судження - це те ж саме, що й думка, висловлення. Воно являє собою розумовий акт, що має оціночний характер та виражає ставлення того, хто говорить, до змісту висловленої думки і напряму, пов`язаними із такими психологічними станами, як віра, впевненість чи сумнів. Оцінити правдивість чи правильність судження будь-яким шляхом неможливо, а тому воно не входить до предмета судового доказування.
Тлумачення статті 277 ЦК України свідчить, що позов про спростування недостовірної інформації підлягає задоволенню за такої сукупності умов: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права; врахування положень статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини щодо її застосування.
Таким чином, відповідно до положень ст. 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Отже, суду слід розрізняти факти та оціночні судження. Наявність фактів можна довести, а правдивість оціночних суджень не можна. Що стосується оціночних суджень, цю вимогу неможливо виконати і вона є порушенням самої свободи поглядів, яка є основною складовою права, гарантованого статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Лінгенс проти Австрії»).
Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачено, що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров`я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві.
У рішенні ЄСПЛ від 10.08.2006 у справі «Ляшко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що свобода вираження поглядів являє собою одну з важливих засад демократичного суспільства та одну з базових умов його прогресу та самореалізації кожного. Предмет пункту другого статті 10 Конвенції застосовується не тільки до «інформації» чи «ідей», які були отримані зі згоди чи розглядаються як необразливі чи як малозначущі, але й до тих, які можуть ображати, шокувати чи непокоїти. Такими є вимоги плюралізму, толерантності та відкритості думок, без чого неможливе «демократичне суспільство». Свобода політичних дебатів перебуває в самому серці побудови демократичного суспільства, що наскрізь пронизує Конвенцію. При цьому повинно бути зроблене чітке розмежування між констатацією фактів та оціночними судженнями. У той час як наявність фактів може бути продемонстровано, достовірність оціночних суджень не піддається доведенню. Вимогу доводити достовірність оціночних суджень неможливо виконати, вона порушує свободу думки як таку, що є базовою частиною права, гарантованого статтею 10 Конвенції.
У судовому засіданні встановлено, що приблизно у квітні 2020 року ОСОБА_2 почала знімати короткі відеоролики та розміщувати їх на інтернет сервісі для коротких відео «ТікТок» (канал позивача natusyarrr (user991710253209) на інтернет сервісі «ТікТок»).
Серед підписників ОСОБА_2 був і відповідач – ОСОБА_3 . 
Відповідач ОСОБА_3 також зареєстрований в Instagram під логіном НОМЕР_1 , він не використовує на інтернет ресурсах свого офіційного прізвища, ім`я та по батькові, а представляється як « ОСОБА_9 ».
Позивач також використовувала логін НОМЕР_2 , але її особу можливо ідентифікувати на підставі свідоцтва про народження від 06.04.1978, серії НОМЕР_3 , де зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася ОСОБА_23 , та свідоцтва про укладання шлюбу від 03.11.2000 серія НОМЕР_4 , з якого вбачається, що ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_4 уклала 26.08.1995 шлюб з ОСОБА_25 , та обрала прізвище " ОСОБА_26 ".
Приблизно у листопаді-грудні 2020 року (точна дата не встановлена) відповідач, використовуючи свій інтернет акаунт в Instagram під логіном romik01022, щонайменше двічі вийшов в прямий ефір та розповсюдив про позивача недостовірну та таку, що порочить честь і гідність інформацію, яка полягала в тому, що вона народила дитину інваліда та залишила його у дитячому будинку, а також те, що до неї на ринку м. Бахмут (де вона працювала) усі негативно відносяться. До того ж відповідач розповсюдив інформацію, що наразі позивач є безплідною, тому що двічі зробила аборт. Зазначені відео є частиною прямих ефірів, в яких також зазначено кількість глядачів, які його дивляться, зайшовши на сторінку відповідача в момент трансляції, наприклад, на початок запису відео його дивилися щонайменше, відео №1 – 1 700 осіб, відео №2 – 1 400 осіб, відео №3 – 1 500 осіб, відео №4 - 980 осіб, відео №5 – 1 000 осіб, відео №6 - 398 осіб.
Зазначені відео докази були долучені до матеріалів справи та дослідженні судом.
Результатом поширення відповідачем неправдивої інформації стало створення невстановленими особами каналів в інтернет сервісі Telegram під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 », « ІНФОРМАЦІЯ_3 ». На зазначеному каналі активно обговорюються нібито аморальні дії позивача. До того ж не можна не відзначити, що головне фото цієї групи представляє собою зображення обличчя позивача, на якому шляхом монтажу в області носу здійснено накладення зображення свинячого носу з метою приниження.
Допитана в якості свідка ОСОБА_27 суду пояснила, що вона є рідної сестрою позивача. Події відбувалися приблизно восени 2021 року, ОСОБА_2 допомагала безпритульній жінці ОСОБА_28 , кормила її, одягала. Позивач працювала на ринку в м. Бахмуті, відповідач також з м. Бахмуту. Вони побачились у Тік-Тоці та він почав близько спілкуватися з ОСОБА_10 та ОСОБА_29 . Потім в один день почав ображати ОСОБА_10 в ефірі, казав, що вона покинула дитину-інваліда. Проте сестра немає дітей і не може мати. Також казав, що ОСОБА_30 (дитина ОСОБА_31 ) – це кинута ОСОБА_10 донька. Люди почали ставитися до неї з осудом, у неї почалася депресія. Те що відео про сестру, вона зрозуміла, бо ОСОБА_3 називав її « ОСОБА_20 », бо дівоче прізвище ОСОБА_2 - « ОСОБА_19 ». Всі знали, що ОСОБА_3 – це « ОСОБА_32 », вона особисто з ним познайомилася на дні народженні і під присягою засвідчила, що ОСОБА_3 та ОСОБА_32 - це одна і та сама особа.
Доказів, які б спростували факт поширення оспорюваної позивачем інформації, суду не надано. Інформація, оголошена відповідачем під час прямих ефірів в інтернет-ресурсі Instagram, подана у формі фактичних та критичних, образливих для позивача тверджень (даних) і, відповідно, не може кваліфікуватись та визначатись як оціночні судження, оскільки не має під собою достатнього фактичного підґрунтя та є надмірною.
Урахувавши зміст поширеної відповідачем інформації щодо позивача в її системному зв`язку з фактичними обставинами справи та встановивши, що позивач довів факт поширення про нього негативної та недостовірної інформації, яка не є оціночним судженням, суд вважає, що опублікована відповідачем інформація є недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_2 з огляду на те, що позивачем надано суду докази, які спростовують твердження ОСОБА_3 (відповідь Охтирського ВДРАЦС в Охтирському районі Сумської області про те, що ОСОБА_2 дітей не має).
За змістом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до частини 2 статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.
Під час оцінки обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.
Відтак, суд вважає такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію, поширену відповідачем інформацію про позивача, оскільки така містить образливі вирази щодо неї, тобто суб`єктивну думку про особу, висловлену у принизливій формі поза межами допустимої критики щодо публічної особи, що порушує його особисті немайнові права, та свідчить про наявність підстав для захисту порушених прав позивача в судовому порядку у спосіб зобов`язання ОСОБА_3 спростувати оспрювані щодо ОСОБА_2 твердження.
Відповідно до статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Тлумачення положень статей 11 та 23 ЦК України дозволяє зробити висновок, що за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. По своїй суті зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є досить специфічним зобов`язанням, оскільки не на всіх етапах свого існування характеризується визначеністю змісту, а саме щодо способу та розміру компенсації. Джерелом визначеності змісту обов`язку особи, що завдала моральної шкоди, може бути: (1) договір особи, що завдала моральної шкоди, з потерпілим, в якому сторони домовилися зокрема, про розмір, спосіб, строки компенсації моральної шкоди; (2) у випадку, якщо не досягли домовленості, то рішення суду в якому визначається спосіб та розмір компенсації моральної шкоди.
Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. У разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини. Завдання моральної шкоди - явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи.
Відповідно до статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Згідно з частини 3 статті 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Як вбачається з роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих у пунктах 3, 9 постанови №4 від 31.03.1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
З огляду на те, що внаслідок поширення відповідачем недостовірної інформації, яка принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача, останній було спричинено моральну шкоди, яка полягає у сильних душевних хвилюваннях, стресі, тривозі, зумовленої тим, що внаслідок поширення дикредитуючої інформації ОСОБА_2 змушена була виправдовуватися перед колегами, знайомимим, членами родини, підписниками, беручи до уваги кількість переглядів прямих ефірів, проведених відповідачем, свідчить про значне поширення такої інформації, що обґрунтовано доводить факт спричинення моральної шкоди, приниження честі та гідності особи безпідставними звинуваченнями про аморальну поведінку позивача. З урахуванням обставин справи та зібраних у справі доказів, характеру та обсягу заподіяних позивачу моральних страждань, суд вважає, що позов є частково підставним та з відповідача на користь позивача з урахуванням принципів розумності, співмірності та достатності слід стягнути 20 000 грн. для відшкодування моральної шкоди.
Щодо судових витрат.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судового збору, сплаченого при подачі позовної заяви за вимогу майнового характеру. Оскільки позовні вимоги задоволено частково, суд вважає можливим відшкодувати позивачу понесені судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 200 грн. (20 000 грн. (розмір моральної шкоди, стягнутий судом) х 1 000 грн. (сума судового збору, сплачена позивачем) / 100 000 грн. (розмір моральної шкоди, заявлений до стягнення).
Керуючись статтями 10, 12, 13, 141, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд -
УХВАЛИВ:
Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , компанії Beijing ByteDance Technology Co., Ltd. (Китай, м.Пекін,43 № 3rd Ring Rd W, ShuangYuShu, Haidіan Qu (China Beijing (HQ) 43 № 3rd Ring Rd W, ShuangYuShu, Haidіan Qu) про захист честі та гідності шляхом визнання розповсюдженої інформації недостовірною та стягнення моральної шкоди – задовольнити частково.
Визнати недостовірною та такою, що порушує честь та гідність, інформацію, поширену  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , через інтернет мережу з використанням сервісу «Tik Tok» стосовно того, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , народила дитину інваліда та залишала його у будинку для інвалідів.
Зобов`язати ОСОБА_3 спростувати поширену ним недостовірну інформацію про ОСОБА_5 тим же способом, яким вона була поширена, а саме в прямому ефірі з акаунту ОСОБА_3 у сервісі « ІНФОРМАЦІЯ_6 », шляхом повідомлення про те, що поширена ним інформація про те, що вона, ОСОБА_5 , народила дитину інваліда та залишила його у будинку для інвалідів - є недостовірною.
Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_6 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 ) моральну шкоду у розмірі 20 000 (двадцять тисяч) гривень 00 копійок.
В іншій частині в задоволенні позову відмовити.
Стягнути з  ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_6 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 ) судовий збір у сумі 200 (двісті) гривень 00 копійок.
Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня його проголошення. 
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст заочного рішення складено 17.07.2026. 

Суддя Костенко Є. К