Справа № 524/6056/26
Провадження №2/524/5388/26
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03.09.2026 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі:
головуючого судді Предоляк О.С.
при секретарі судового засідання – Косенко Р.Д.
розглянувши в спрощеному провадженні у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Кременчуці цивільну справу за позовомтовариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
установив:
У травні 2026 року позивач ТОВ «Фінансова компанія «Солвентіс» звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості у розмірі 44915 грн. Зазначають, що 21.09.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» і ОСОБА_1 в електронній формі укладено кредитний договір № 3978639, відповідно до якого відповідачу надано кредит в сумі 6500 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. Відповідач не виконав умови кредитного договору, грошові кошти не повернув, проценти за користування кредитом не сплатив. 
29.10.2025 року між ТОВ «Алекскредит» і ТОВ «Секвоя капітал» укладено договір факторингу № 29/10/25, відповідно до умов ТОВ «Алекскредит» відступило, а ТОВ «Секвоя капітал» набуло право вимоги до боржників, визначеними в реєстрі боржників. За даним договором факторингу ТОВ «Секвоя капітал» набуло право вимоги за заборгованістю ОСОБА_1 перед ТОВ «Алекскредит» за договором № 3978639.
31.10.2025 року між ТОВ «Секвоя капітал» і ТОВ «ФК «Солвентіс» укладено договір факторингу № ДФ-31102025, відповідно до умов ТОВ «Секвоя капітал» відступило, а ТОВ «ФК «Солвентіс» набуло право вимоги за заборгованістю ОСОБА_1 перед ТОВ «Секвоя капітал» за договором № 3978639.
Згідно з розрахунком заборгованості по кредитному договору заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «ФК «Солвентіс» за договором № 3978639 від 21.09.2020 року станом на дату подачі позову, складає 44915 грн., з яких: заборгованість за основним боргом 6500 грн.; заборгованість за відсотками 38415 грн.
На підставі наведеного позивач просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 3978639 від 21.09.2020 року в сумі 44915 грн., та понесені судові витрати по справі, а саме судовий збір у розмірі 2662,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн.
Ухвалою суду від 18.05.2026 року відкрито спрощене позовне провадження за вказаним позовом з повідомленням (викликом) сторін. 
Ухвалою суду від 26.05.2026 року витребувано від АТ «Державний ощадний банк України» інформацію щодо наявності у  ОСОБА_1 карткових рахунків відкритих у банку та виписку по рахункам. 
26.05.2026 року відповідачем ОСОБА_1 подано відзив на позовну заяву. Зазначає, що позивачем не надано належних доказів перерахування грошових коштів за кредитним договором, зокрема, платіжних доручень, банківських виписок чи інших первинних фінансових документів. Долучена до позовної заяви довідка ТОВ «ФК «Елаєнс», відповідно до якої за дорученням ТОВ «Алекскредит» здійснювалися перекази коштів на платіжні картки клієнтів не є належним доказом надання кредитних коштів, оскільки не є первинним платіжним документом та не підтверджує фактичного зарахування коштів саме на його банківський рахунок. Крім того, розрахунок заборгованості за кредитним договором охоплює період з 21.09.2020 по 20.05.2021-29.10.2025 року. В той час, строк дії договору до 19.04.2021 року. Нарахування відсотків поза межами строку кредитування є неправомірним. Вважає, що заявлений позивачем розмір вартості правничої допомоги у загальній сумі 6000 грн. є завищеним та неспівмірним із предметом позову. Просить відмовити в задоволення позову в повному обсязі. 
29.05.2026 року представником позивача ТОВ «ФК «Солвентіс»подано відповідь на відзив. Зазначає, що договір про надання кредиту № 3978639 від 21.09.2020 разом із відповідними додатками укладено відповідачем із первісним кредитором шляхом підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором, що підтверджує вчинення правочину в електронній формі. Згідно детального розрахунку заборгованості за договором про надання кредиту № 3978639 від 21.09.2020 , станом на 29.10.2025 загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем становить 44 915 грн., з яких 6 500 грн. - заборгованість за тілом кредиту та 38 415 грн. - заборгованість за процентами. 
Нарахування заборгованості за відсотками, здійснене первісним кредитором, повністю відповідає умовам укладеного договору, здійснене в межах строку кредитування, є таким, що ґрунтується на законних та договірних підставах, а відтак підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі.
Розрахунок заборгованості, поданий позивачем, є належним, обґрунтованим та таким, що відповідає умовам договору. Відповідачем не спростовано розрахунок заборгованості належними та допустимими доказами, не надано альтернативного розрахунку заборгованості.
Позивач надав разом із позовом усі необхідні докази отримання професійної правничої допомоги по справі, що підтверджують співмірність та справедливість витрат на професійну правничу допомогу із складністю справи, часом, обсягом та ціною позову, а отже стягнення із відповідача витрат на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 6 000 грн. підлягають до задоволення. Просять задовольнити позов у повному обсязі.
Ухвалою суду від 08.07.2026 року повторно витребувано від АТ «Державний ощадний банк України» докази.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до вимог частини другої статті 247 вказаного Кодексу не здійснювалось.
Між сторонами виникли правовідносини, що регулюються ст.ст. 526, 527, 530, 611, 651, 1048, 1050, 1054 ЦК України.
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Судом встановлено, що 21.09.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» та ОСОБА_1 укладено договір про надання кредиту № 3978639. ТОВ «Алекскредит» направлено відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при веденні якого відповідач підтверджує прийняття умов кредитного договору № 3978639 від 21.09.2020, який також знаходиться у власному кабінеті відповідача на офіційному веб-сайті товариства.
За умовами кредитного договору: сума кредиту становить 6500 грн., кінцева дата виконання Договору - 19.04.2021 року (п 3.1); процентні ставки складають: в Базовий період з 21.09.2020 року до 21.10.2020 року (включно) - 1,70 % за один день користування кредитом; в Спеціальний період з 22.10.2020 року до 19.04.2021 року - 3 % за один день користування кредитом. 
Довідкою ТОВ Фінансова компанія «Елаєнс» ТОВ «Алекскредит» на підставі договору №41346335_18/10/17 про надання послуг з переказу грошових коштів та про інформаційно-технологічну взаємодію та приймання платежів, укладеного ТОВ «Фінансова компанія «Елаєнс» та ТОВ «Алекскредит», підтверджується платіжна операція: 
Номер в системі FONDY: 271376950 Номер операції: 58643091047584022723171513563831; Дата проведення платежу: 21.09.2020; Призначення платежу: transfer_funds; Сума платежу: 6500.00; Валюта платежу: UAH; Статус платежу: approved; Платіжний метод: карта MASTERCARD Номер карти: НОМЕР_1 ; Банк картки отримувача: OSCHADBANK.
Згідно розрахунку, долученого до позовної заяви сума заборгованості за договором позики № 3978639 становить 44915 грн., з яких: заборгованість за основним боргом – 6500 грн.; заборгованість за відсотками – 38415 грн.
29.10.2025 року між ТОВ «Алекскредит» і ТОВ «Секвоя капітал» укладено договір факторингу № № 29/10/25, відповідно до умов ТОВ «Алекскредит» відступило, а ТОВ «Секвоя капітал» набуло право вимоги до боржників, визначеними в реєстрі боржників. За даним договором факторингу ТОВ «Секвоя капітал» набуло право вимоги за заборгованістю ОСОБА_1 перед ТОВ «Алекскредит» за договором № 3978639.
31.10.2025 року між ТОВ «Секвоя капітал» і ТОВ «ФК «Солвентіс» укладено договір факторингу № ДФ-31102025, відповідно до умов ТОВ «Секвоя капітал» відступило, а ТОВ «ФК «Солвентіс» набуло право вимоги за заборгованістю ОСОБА_1 перед ТОВ «Секвоя капітал» за договором № 3978639. 
Першою та третьою частинами статті 512 Цивільного Кодексу України (далі ЦК України) передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Таким чином, на підставі договорів факторингу ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло прав кредитора до ОСОБА_2 за договором позики № 78993831, кредитними договорами № 28432-05/2023, № 32047-05/2023, договором позики № 5525762, кредитними договорами № 103403649, № 09754-04/2023. 
Вищевказані договори укладені між сторонами у формі електронного документа з відповідними електронними підписами сторін.
Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний недійсним судом. Згідно з частиною першою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблений висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Відповідно до статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Закон України «Про електронну комерцію» (далі Закон) визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частин сьомої, дванадцятої статті 11 Закону електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у визначеному статтею 12 цього Закону порядку, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Статтею 12 Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Норми статті 11 Закону відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису, визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму.
Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання кредитних договорів шляхом заповнення заяв про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, кредитодавцем перераховано грошові кошти.
Підписанням договорів відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма істотними умовами та йому надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства.
З огляду на викладене, враховуючи, що кредитні договори підписані ОСОБА_2 за допомогою одноразового ідентифікатора, суд приходить до висновку, що позивачем належними та допустимими доказами підтверджено укладання з відповідачем правочинів.
Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитні договори між позичальником та відповідачем не були би укладені.
До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20), від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243св20).
Зі змісту кредитних договорів, встановлено, що у відповідності до вимог частини 1 статті 638 ЦК України між сторонами досягнуто згоди щодо усіх істотних умов договорів, які оформлено в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатору, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства. Тоді як без отримання позичальником повідомлення з відповідним ідентифікатором, без здійснення входу на сайт товариства такі договори не були б укладені.
Судом враховано, що договір містить податковий номер ОСОБА_2 , його паспортні дані, відомості про місце проживання, номер мобільного телефону.
Факт одержання кредитних коштів, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, витребуваною інформацією - листом АТ «Ощадний Банк України» від 31.07.2026 р. про наявність відкритих банківських рахунків, випискою по картковому рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_2 
Отже, позивачем надано належні та допустимі докази, не спростовані відповідачем, щодо укладення договорів та отримання кредитних коштів.
Відповідно до вимог частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
У силу статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
У відповідності до положень статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1049ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором.
Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. 
У строк, передбачений договорами ОСОБА_2 кошти, отримані в борг не повернув, безпідставно ухилившись від взятих на себе зобов`язань. 
Таким чином, вимоги позивача в частині стягнення з відповідача основної суми боргу за кредитним договором у розмірі 6500 грн. є доведеними та підлягають задоволенню.
Щодо вимог позивача в частині стягнення заборгованості по відсоткам суд зазначає наступне.
Згідно ч 1 ст 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Після спливу строку кредитування внаслідок закінчення цього строку, визначеного у відповідному кредитному договорі, або внаслідок реалізації кредитодавцем свого права на дострокове стягнення всієї суми заборгованості за кредитом в порядку ч. 2 ст. 1050 ЦК України припиняється право кредитодавця нараховувати передбачені кредитним договором проценти за користування кредитом.
У таких правовідносинах права та інтереси кредитодавця забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, та підлягає застосуванню до всього періоду прострочення виконання грошового зобов`язання від дати спливу строку кредитування.
Зазначене узгоджується із правовими висновками Великої Палати Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року у справі 444/9519/12, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 04 червня 2019 року у справі № 916/190/18, від 08 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц, від 23 червня 2020 року у справі № 536/1841/15-ц, від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц.
Відповідно до умов кредитного договору № 3978639 від 21.09.2020 року відповідач отримав грошові кошти у розмірі 6500 грн. до 19.04.2021 року.
Згідно розрахунку заборгованості до кредитного договору № 3978639 від 21.09.2020 року станом на 19.04.2021 року сума нарахованих процентів за користування коштами становить 32565 грн. 
Враховуючи умови договору, строк дії кредитного договору та право позивача нараховувати проценти за користування кредитом в межах строку договору (кредитування),, сума грошових коштів за відсотками, яка повинна бути стягнута з відповідача на користь позивача становить 32565 грн.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про необхідність частково задовольнити позовні вимоги ТОВ «Солвентіс» та стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 3978639 у розмірі 39065 грн., з яких: заборгованість за основним боргом 6500 грн.; заборгованість за відсотками 32565 грн.
Відповідно до положень статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2315,63 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (п.п. 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).
З матеріалів справи вбачається, що представництво інтересів позивача здійснював адвокат Мінковська А.В. на підставі договору № 43657029/03 про надання правової допомоги від 02.01.2026; свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю.
Урахувавши обсяг виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності цих витрат та розумності їхнього розміру та виходячи з конкретних обставин справи, висновку про необхідність зменшення розміру стягнення витрат на професійну правничу допомогу до 3000 грн., яка відповідає критерію розумності, встановлений їхньою дійсністю та необхідністю у цій справі.
Керуючись Законом України "Про електронну комерцію", статтями 11, 207, 525-526, 530, 536, 549, 551, 610, 625, 626, 629, 1046-1056 ЦК України статтями 10, 12, 81, 141, 264, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» заборгованість за кредитним договором № 3978639 від 21.09.2020 року в розмірі 39065 грн., з яких: заборгованість за основним боргом 6500 грн.; заборгованість за відсотками 32565 грн. та у повернення сплаченого судового збору в розмірі 2315,63 грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн.
В решті вимог відмовити.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Полтавського апеляційного суду шляхом подання в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення суду апеляційної скарги.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс», код ЄДРПОУ 43657029, місцезнаходження: 07406, м. Бровари, вул. Симона Петлюри, 21/1..
Відповідач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя       Олена Предоляк