ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 липня 2026 року	 	Справа № 460/2714/26 пров. № А/857/21420/26	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі головуючого судді Москаля Р. М., суддів Димарчук Т. М., Сала П. І., розглянув в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 18 березня 2026 року (головуючий суддя О.Р. Гресько, м. Рівне) у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними, зобовязання вчинення певних дій, -
Короткий зміст позовних вимог
До Рівненського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивачка) до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі - ГУ ПФУ в Рівненській області, відповідач) з такими вимогами:
- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Рівненській області, які полягають у призначенні та виплаті пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», яка призначається вперше, із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, який враховувався при обчисленні попереднього виду пенсії;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Рівненській області перерахувати та виплатити з 14.08.2025 (в межах встановленого законом шестимісячного строку звернення до суду) пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1, призначену вперше відповідно п. «а» ст. 13 до Закону України «Про пенсійне забезпечення» із застосуванням середньої заробітної плати (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2019, 2020 та 2021 роки, із застосуванням коефіцієнтів поступного підвищення такого показника заробітної плати з 01.03.2023 - на 1,197 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 №168; з 01.03.2024 - на 1,0796 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 №185; з 01.03.2025 - на 1,115 - відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2025 №209.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Суд першої інстанції постановив рішення, яким задоволено повністю адміністративний позов, а саме: - визнав протиправними дії ГУ ПФУ в Рівненській області, які полягають у призначенні та виплаті ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», яка призначається вперше, із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, який враховувався при обчисленні попереднього виду пенсії; - зобов`язав ГУ ПФУ в Рівненській області з 14.08.2025 перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1, призначену вперше відповідно п. «а» ст. 13 до Закону України «Про пенсійне забезпечення» із застосуванням середньої заробітної плати (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2019, 2020 та 2021 роки, із застосуванням коефіцієнтів поступного підвищення такого показника заробітної плати з 01.03.2023 - на 1,197 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 №168; з 01.03.2024 - на 1,0796 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 №185; з 01.03.2025 - на 1,115 - відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2025 №209.
Приймаючи оскаржене рішення, суд першої інстанції керувався Законом України від 09.07.2003 № 1058-ІУ “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” (далі – Закон № 1058), постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 № 124 (далі – Порядок № 124), постановою Кабінету Міністрів України “Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році” від 24 лютого 2023 року № 168 (далі - Постанова КМУ № 168), постановою Кабінету Міністрів України “Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році” від 23 лютого 2024 року № 185 (далі - Постанова КМУ № 185), постановою Кабінету Міністрів України “Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році” від 25.02.2025 № 209 (далі - Постанова КМУ № 209), а також врахував висновки Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду, викладені у постанові від 16.04.2025 у справі № 200/5836/24 щодо застосування перелічених норм права. Як наслідок, суд дійшов висновку, що відповідач діяв протиправно, здійснюючи перерахунок пенсії позивачки на підставі частини другої статті 42 Закону № 1058-IV, оскільки встановлював щомісячну доплату до пенсії в розмірі 100 грн. замість того, щоб застосовувати відповідні коефіцієнти збільшення відповідно до показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який безпосередньо повинен був враховуватися для обчислення пенсії позивачки.
Щодо застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який було враховано при переведенні позивачки з пенсії по інвалідності, розмір пенсії якої обчислено відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 на умовах Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, то суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки позивачці з 28.09.2022 вперше було призначено пенсію за віком, то для обчислення її розміру при призначенні повинен бути врахований показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2019-2021 роки, тобто в розмірі 10846,37 гривень.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Відповідач оскаржив рішення суду першої інстанції до Восьмого апеляційного адміністративного суду, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення ним норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, про відмову у задоволенні позову.
На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт покликається на те, що пенсії, при призначенні яких уже було застосовано показник середньої заробітної плати, який перевищує індексований розрахунковий показник, не підлягають щорічній індексації за формулою. У таких випадках замість індексації передбачається фіксована щомісячна доплата. При призначенні пенсії позивачці в 2022 році було застосовано показник середньої заробітної плати (доходу) за 2016 – 2017 рр. у розмірі 6186,32 грн, тобто той, який було враховано при першому призначенні пенсії на підставі Закону №1058 (іншого виду), тому підстав для індексації такої пенсії за формулою, визначеною частиною другою статті 42 Закону України № 1058-IV (з урахуванням коефіцієнтів) немає.
Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
Позивачка правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалася. Суд на підставі частини четвертої статті 304 КАС України дійшов висновку, що відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Обставини справи, які встановив суд першої інстанції та перевірив суд апеляційної інстанції
ОСОБА_1 перебуває на обліку у відповідача та з 29.05.2018 їй була призначена пенсія по інвалідності, розмір якої обчислено відповідно до Закону № 1058-IV; з 28.09.2022 позивачку переведено на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 (зменшення пенсійного віку) на умовах Закону №1058-IV на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 09.02.2023 у справі №460/49647/22.
На звернення позивачки відповідач в листі від 26.05.2025 № 1700-0202-8/38136 роз`яснив, що з 29.05.2018 позивачка отримувала пенсію по інвалідності на підставі Закону №1058, а з 28.09.2022 їй на виконання рішення суду у справі №460/49647/22 призначена пенсія за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до норм Закону № 1058. При призначенні пенсії з 28.09.2022 застосовано середню заробітну плату 6186,32 грн. (3764,40 грн х 1,17 х 1,11 х 1,11 х 1,14), тобто таку, яка була врахована для обчислення попереднього виду пенсії позивачки. Згідно з Порядком № 124 внаслідок індексації пенсія позивачки не підлягала підвищенню. А тому з 01.03.2023 на підставі пункту шостого Постанови КМУ № 168 позивачці установлено щомісячну доплату до пенсії в розмірі 100 грн, з 01.03.2024 відповідно до пункту третього Постанови КМУ № 185 позивачці також установлено доплату в розмірі 100 гривень, а з 01.03.2025 на підставі підпункту 6 п. 2 Постанови КМУ № 209 індексація пенсії позивачці було здійснено лише з урахуванням коефіцієнта збільшення 1,046, а не 1,115.
Позиція суду апеляційної інстанції
Суд апеляційної інстанції, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, виходить із такого:
суд першої інстанції при прийнятті рішення дійшов висновку, що оскільки 28.09.2022 позивачці вперше призначено пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до норм Закону № 1058, то для обчислення її розміру повинен бути врахований показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2019-2021 роки, тобто в розмірі 10846,37 гривень. Таким чином, до спірних правовідносин підлягають застосуванню Постанова № 168, Постанова № 185, Постанова №209 щодо визначення розміру відповідних коефіцієнтів, а також Порядок №124 в частині, яка не суперечить положенням Закону № 1058-IV (абзац перший в сукупності з абзацом другим пункту 5 Порядку № 124 відповідно до частини другої статті 42 Закону № 1058-IV). З огляду на це суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач діяв протиправно, здійснюючи перерахунок пенсії позивачки на підставі частини другої статті 42 Закону №1058-IV та встановлюючи щомісячну доплату до пенсії в розмірі 100 грн. замість застосування відповідних коефіцієнтів збільшення відповідно до показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який безпосередньо враховувався для обчислення пенсії позивачки. Тому під час проведення індексації пенсії позивачки відповідач повинен застосовувати показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення цієї пенсії шляхом його збільешння на відповідні коефіцієнти. 
Аргументи апелянта зводяться до того, що Постанови КМУ № 168 від 24.02.2023, №185 від 23.02.2024, № 209 від 25.02.2025 та Порядок № 124 є чинними і у встановлений законодавством спосіб протиправними не визнавались, тому апелянт зобов`язаний був їх застосувати. Отже, підстав для індексації пенсії, при призначенні якої вже було застосовано показник середньої заробітної плати, який перевищує індексований розрахунковий показник, за формулою, визначеною частиною другою статті 42 Закону України № 1058-IV (з урахуванням коефіцієнтів) немає.
Отже, для вирішення цього спору слід визначити: (1) чи можна вважати перехід з пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону № 1058, на пенсію за віком на пільгових умовах, призначеної відповідно до цього ж Закону, новим призначенням пенсії; (2) чи застосовується при переході з пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону № 1058, на пенсію за віком на пільгових умовах, призначену відповідно до Закону № 1058, показник середньої зарплати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії; (3) чи підлягає при проведенні індексації пенсії позивачки застосуванню механізм, передбачений частиною другою статті 42 Закону №1058, із послідовним збільшенням показника середньої заробітної плати, який враховувався при обчисленні пенсії, на відповідні коефіцієнти. 
І. Оцінюючи висновки суду першої інстанції про те, що з 28.09.2022 позивачу вперше було призначено пенсію за віком, тому для обчислення її розміру при призначенні повинен бути врахований показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2019-2021 роки, тобто в розмірі 10846,37 гривень, а не показник середньої заробітної плати, який був врахований для обччислення попереднього виду пенсії (в цьому випадку пенсії по інвадіжності), колегія суддів керується такими мотивами:
Суд з матеріалів справи встановив, що з 29.05.2018 позивачці призначено пенсію по інвалідності відповідно до Закону №1058, а з 28.09.2022 її переведено на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до цього ж Закону (на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 09.02.2023 у справі № 460/49647/22). При обчисленні розміру пенсії за віком з 28.09.2022 використано показник середньої заробітної плати в сумі 6186,32 грн. (3764,40 грн х 1,17 х 1,11 х 1,11 х 1,14) - тобто показник, який використовувався при призначенні попереднього виду пенсії (підтверджується відповідними рішенями ГУ ПФУ та змістом листа від 26.05.2025 № 1700-0202-8/38136).
Правове регулювання спірних правовідносин здійснюється положеннями статей 40 та 45 Закону № 1058-IV, які регламентують різні правові процедури - стаття 40 цього Закону визначає порядок обчислення заробітної плати (доходу) як складової формули обчислення розміру пенсії при її призначенні вперше, тоді як частина третя статті 45 встановлює особливості переведення особи з одного виду пенсії на інший. Аналіз змісту частини третьої статті 45 Закону № 1058-IV свідчить, що законодавець розмежовує поняття «призначення пенсії» та «переведення з одного виду пенсії на інший», визначаючи для кожної із цих процедур окремий алгоритм дій. Зокрема, переведення здійснюється на підставі документів, що містяться у пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду, із застосуванням спеціальних правил щодо визначення показника середньої заробітної плати для обчисленн розміру пенсії, на яку переводиться особа.
Отже, у випадку переведення з одного виду пенсії, призначеної на підставі Закону №1058, на інший, застосовуються інші правила, аніж при призначенні пенсії на підставі цього закону вперше.
Враховуючи наведене, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що з 28.09.2022 року позивачці вперше була призначена пенсія за віком на пільгових умовах, і з цих підстав при визначенні її розміру підлягав застосуванню показник середньої зарплати за три календарні роки, що передували року звернення за призначенням цієї пенсії (2019-2021).
Позивачка до 28.09.2022 вже реалізувала право на пенсійне забезпечення за Законом № 1058-IV, отримуючи з 2018 року пенсію по інвалідності. Зміна з 28.09.2022 виду пенсії не є первинним призначенням пенсії у розумінні Закону № 1058-IV, правила цієї процедури визначаються частиною третьою статті 45 цього Закону.
Так, відповідно до абзацу другого частини третьої статті 45 Закону № 1058-IV під час переведення з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата за періоди страхового стажу, визначені статтею 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати, який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Водночас абзацом третім частини третьої статті 45 Закону № 1058-IV передбачено виняток із цього загального правила - під час першого переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується показник середньої заробітної плати, визначений частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії - за умови, що після призначення пенсії по інвалідності особа продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення пенсії (попереднього перерахунку пенсії без урахування перерахунку, передбаченого абзацом п`ятим частини четвертої статті 42 цього Закону).
Згідно з наявними у матеріалах справи рішеннями про перерахунок пенсії позивачки, з 01.07.2022 ОСОБА_2 збільшено її розмір відповідно до частини четвертої статті 42 Закону № 1058 - за рахунок додавання страхового стажу, набутого після призначення пенсії, що підтверджується рішенням № 956180125322 від 23.06.2022, а також листом від 04.08.2025 № 1700-0202-8/57853 (а.с.34-35; 83-84). З 01.10.2024 ОСОБА_2 проведено перерахунок пенсії відповідно до частини четвертої статті 42 Закону № 1058 - з додаванням страхового стажу, набутого після призначення пенсії, що підтверджується рішенням № 956180125322 від 07.10.2024, а також листом від 04.08.2025 № 1700-0202-8/57853 (а.с. 57-58; 83-84).
Отже, для правильного вирішення спору в цій частині слід перевірити дотримання позивачкою умов, передбачених абзацом третім частини третьої статті 45 Закону № 1058, за яких під час першого переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком підлягає застосуванню показник середньої заробітної плати, визначений частиною другою статті 40 цього Закону.
Оскільки матеріали справи підтверджують наявність передбачених абзацом третім частини третьої статті 45 Закону № 1058 умов для її застосуванн, відповідач при переведенні позивачки на пенсію за віком був зобов`язаний застосувати показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передували року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2019-2021 роки, тобто в розмірі 10846,37 гривень, а не показник, використаний під час призначення попереднього виду пенсії. Підсумовуючи наведені мотиви, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції в частині задоволення зазначених позовних вимог є правильним по суті, однак його мотивувальна частина в цій частину підлягає зміні, - в редакції постанови апеляційного суду.
ІІ. Оцінюючи доводи апеляційної скарги ГУ ПФУ в Рівненській області щодо відсутності підстав для застосування при проведенні індексації пенсії позивачки механізму, передбаченого частиною другою статті 42 Закону №1058, із послідовним збільшенням показника середньої заробітної плати, який повинен був враховуватися при обчисленні пенсії, на відповідні коефіцієнти, суд керується таким:
Індексація пенсій, призначених відповідно до Закону № 1058-IV, здійснюється на підставі алгоритму, визначеного Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 №124 (далі – Порядок № 124), постановою Кабінету Міністрів України “Про додаткові заходи соціального захисту пенсіонерів у 2021 році” від 22 лютого 2021 року № 127 ( далі – Постанова КМУ № 127) постановою Кабінету Міністрів України “Про індексацію пенсій та заходи підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році” від 16 лютого 2022 року № 118 (далі - Постанова КМУ № 118), постановою Кабінету Міністрів України “Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році” від 24 лютого 2023 року № 168 (далі - Постанова КМУ № 168), постановою Кабінету Міністрів України “Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році” від 23 лютого 2024 року № 185 (далі - Постанова КМУ № 185), постановою Кабінету Міністрів України “Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році” від 25.02.2025 № 209 (далі - Постанова КМУ № 209).
Відповідно до частини п?ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) та частини шостої статті 13 Закону України “Про судоустрій і статус суддів” суд при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. 
Суд враховує висновки Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду, викладені в постанові від 16.04.2025 у справі № 200/5836/24 щодо питання тлумачення та застосування перелічених норм права при вирішенні аналогічних спорів такого змісту:
“[…] 83. Таким чином, положення Порядку проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону № 1058-IV, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 року № 124 “Питання проведення індексації пенсій у 2019 році”, не узгоджені з приписами частини другої статті 42 Закону № 1058-IV, оскільки по-різному визначають показник, який збільшується на відповідні коефіцієнти:
- показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (за приписами Закону);
- показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, станом на 01 жовтня 2017 року (за приписами Порядку).
[…] 87. Таким чином, законодавче визначення умов і порядку загальнообов`язкового державного пенсійного страхування забезпечує передбачуваність, стабільність і довіру до пенсійної системи. Це є ключовою складовою соціального захисту населення.
88. Отже, абзац перший в сукупності з абзацом другим пункту 5 Порядку № 124 повинні застосовуватися у відповідності з частиною другою статті 42 Закону № 1058-IV, тобто під час проведення індексації повинен застосовуватися показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії під час її призначення.
89. В іншому випадку, відповідно до частини третьої статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.
90. Повноваження суду не застосовувати нормативно-правовий акт у разі висновку про його суперечність Конституцій України закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту кореспондує з принципом верховенства права.
91. При цьому, дотримання принципу верховенства права можливе лише за умови застосування судами під час розгляду та вирішення справ законодавчого акта, який відповідає критерію “якості закону”.
92. Верховний Суд неодноразово наголошував, що суди не повинні застосовувати положення нормативно-правових актів, які не відповідають Конституції та законам України, незалежно від того, чи оскаржувались такі акти в судовому порядку та чи є вони чинними на момент розгляду справи, тобто згідно з правовою позицією Верховного Суду такі нормативно-правові акти (як закони, так і підзаконні акти) не можуть застосовуватися навіть у випадках, коли вони є чинними (постанови від 12 березня 2019 року у справі № 913/204/18, від 10 березня 2020 року у справі № 160/1088/19).
93. У випадку суперечності норм підзаконного акту нормам закону слід застосовувати норми закону, оскільки він має вищу юридичну силу.
94. Таким чином, при проведенні перерахунку пенсій, призначених у 2020 - 2023 роках згідно з Законом № 1058-IV, у зв`язку з щорічною індексацією, збільшенню підлягає показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, як це передбачено частиною другою статті 42 Закону № 1058-IV. Застосуванню також підлягають відповідні постанови Кабінету Міністрів України “Про додаткові заходи соціального захисту пенсіонерів у 2021 році” від 22 лютого 2021 року № 127, “Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році” від 16 лютого 2022 року № 118, “Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році” від 24 лютого 2023 року № 168.
95. Порядок № 124 підлягає застосуванню виключно в частині, яка не суперечить положенням Закону № 1058-IV.
96. З огляду на визначення загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами судова палата доходить висновку, що застосування при проведенні індексації пенсій, починаючи з 2020 року, відповідно до частини другої статті 42 Закону № 1058-IV положень пункту 5 Порядку №124, є протиправним.
97. З врахуванням вищевикладеного, абзац перший в сукупності з абзацом другим пункту 5 Порядку № 124 повинні застосовуватися лише у відповідності з частиною другою статті 42 Закону № 1058-IV, тобто під час проведення індексації повинен застосовуватися показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення вказаної пенсії.
98. За таких обставин, судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав не знайшла підстав для відступлення від правового висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 13 січня 2025 року у справі № 160/28752/23 та інших постановах, де він застосований.
99. Тому, застосовуючи наведені вище норми права, з урахуванням зазначених вище висновків Верховного Суду, судова палата констатує, що Управління, здійснюючи перерахунок пенсії позивачу на підставі частини другої статті 42 Закону № 1058-IV, встановивши йому щомісячну доплату до пенсії в розмірі 135 грн, 100 грн, 100 грн відповідно у 2022– 2024 роках, замість застосування коефіцієнтів збільшення 1,14, 1,197, 1,0796 відповідно до показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який безпосередньо враховувався для обчислення пенсії позивача, діяв не у відповідності до вимог чинного законодавства.”.
Колегія суддів апеляційного суду, враховуючи цитовані висновки Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду, при оцінці спірних правовідносин:
- застосовує відповідні постанови Кабінету Міністрів України “Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році” від 24 лютого 2023 року № 168, “Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році” від 23.02.2024 № 185, “Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році” від 25.02.2025 № 209, - щодо визначення розміру відповідних коефіцієнтів;
- застосовує Порядок №124 в частині, яка не суперечить положенням Закону № 1058-IV - абзац перший в сукупності з абзацом другим пункту 5 Порядку № 124 відповідно до частини другої статті 42 Закону № 1058-IV, тобто під час проведення індексації повинен застосовуватися коефіцієнти збільшення 1,197, 1,0796, 1,115 відповідно до показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення цієї пенсії.
Суд констатує, що аргументи апелянта в цій частині за своїм змістом фактично зводяться до заперечення наведених вище висновків Верховного Суду щодо обрання та застосування релевантних норм права, тому суд їх відхиляє. Водночас апеляційний суд констатує, що суд першої інстанції при вирішенні спору в частині застосування коефіцієнтів збільшення відповідно до показника заробітної плати при перерахунку пенсії правильно надав правову оцінку спірним правовідносинам, що відповідає висновкам Верховного Суду щодо застосування при вирішенні аналогічних спорів Порядку № 124 під час проведення індексації пенсії відповідно до частини другої статті 42 Закону № 1058-IV. З огляду на це суд першої інстанції в цій частині дійшов правильного висновку, що відповідач діяв протиправно, здійснюючи перерахунок пенсії позивачки на підставі частини другої статті 42 Закону № 1058-IV та встановлюючи щомісячну доплату до пенсії в розмірі 100 грн. замість застосування відповідних коефіцієнтів збільшення 1,197, 1,0796, 1,115 відповідно до показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який безпосередньо повинен був враховуватися для обчислення пенсії позивачки, що призвело до порушення законних інтересів особи, за захистом яких вона звернулася до суду. 
Отже, апеляційна скарга ГУ ПФУ в Рівненській області в цій частині задоволенню не підлягає, а рішення суду в цій частині слід залишити без змін.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Частиною четвертою статті 317 КАС України визначено, що зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
Підсумовуючи наведені мотиви, колегія суддів дійшов висновку, що апеляційна скарга ГУ ПФУ в Рівненській області підлягає частковому задоволенню - шляхом зміни мотивувальної частини рішення суду першої інстанції в частині підстав для задоволення позовних вимог щодо застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, без зміни висновку суду про задоволення цих вимог по суті.
Відповідно до частини шостої статті 139 КАС України якщо суд апеляційної інстанції, не повертаючи справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат. У цій справі апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для зміни розподілу судових витрат, здійсненого судом першої інстанції, оскільки висновок суду щодо задоволення позову залишається незмінним. Часткове задоволення апеляційної скарги ГУ ПФУ в Рівненській області полягає виключно у зміні мотивувальної частини рішення суду першої інстанції та не призводить до зміни результату вирішення спору чи обсягу задоволених позовних вимог. За таких обставин понесені апелянтом судові витрати на нього.
Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України апеляційний суд, -
ПОСТАНОВИВ
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області задовольнити частково.
Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 18 березня 2026 року у справі №460/2714/26 змінити в частині мотивів задоволення позовних вимог щодо застосування відповідачем при переведенні позивачки на пенсію за віком на пільгових умовах показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2019-2021 роки, тобто в розмірі 10846,37 гривень. В іншій частині рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 18 березня 2026 року у справі №460/2714/26 - залишити без змін.
Понесені апелянтом судові витрати покласти на нього.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України протягом тридцяти днів з дня складення постанови. 

Головуючий суддя	 	Р. М. Москаль 	
 судді	  	 Т. М. Димарчук 	
 	  	 П. І. Сало  	
Повне судове рішення складено 10.07.26