| ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/4609/25 Головуючий у 1-й інстанції: Гаращенко В.В. 
Суддя-доповідач:Черпак Ю.К.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 вересня 2026 року м. Київ 
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача Черпака Ю.К.,
суддів Кобаля М.І., Терези Ю.О.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 24 червня 2025 року, ухвалене в порядку спрощеного (письмового) позовного провадження без повідомлення та виклику сторін, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:
У квітні 2025 року ОСОБА_1 через уповноваженого представника звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі - відповідач 1) , Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - відповідач 2) і просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 02.04.2024 №231650001711 про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком;
- зобов`язати відповідача у встановленому чинним законодавством порядку та спосіб зарахувати позивачу до загального страхового стажу, який дає право на призначення пенсії за віком, період роботи з 05.09.1989 по 01.01.1991, періоди роботи на території Республіки Казахстан з 05.09.1989 по 01.01.1991, з 01.01.1991 по 01.01.1993, з 04.01.1993 по 19.03.1996, з 01.09.1997 по 10.09.2001 згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 , та повторно розглянути його заяву від 26.03.2024 про призначення пенсії за віком.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що орган пенсійного фонду всупереч вимогам законодавства України не зарахував до страхового стажу позивача період його роботи 05.09.1989 по 01.01.1991 згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 , оскільки у трудовій книжці містяться помилки і неточності. Зазначав, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві та неналежний порядок ведення і заповнення трудової книжки з вини адміністрації підприємства, що не може бути підставою для позбавлення особи її конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком. Також протиправно не зараховано до його страхового стажу періоди роботи на території Республіки Казахстан з 05.09.1989 по 01.01.1991, з 01.01.1991 по 01.01.1993, з 04.01.1993 по 19.03.1996, з 01.09.1997 по 10.09.2001 у зв`язку з припиненням з росією 01.01.2023 участі в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992.
Просив поновити строк звернення до суду, пропущений з поважної причини, так як з 16.01.2023 він перебуває на військовій службі по мобілізації, у тому числі у віддалених місцях, із-за чого зміг укласти угоду з адвокатом лише у квітні 2025 року.
Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 05.06.2025 залучено до участі у справі в якості співвідповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 24 червня 2025 року адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 02.04.2024 №231650001711 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 05.09.1989 по 01.01.1991, а також періоди роботи на території Республіки Казахстан з 05.09.1989 по 01.01.1991, з 01.01.1991 по 01.01.1993, з 04.01.1993 по 19.03.1996, з 01.09.1997 по 10.09.2001, згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 .
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 26.03.2025 про призначення пенсії за віком та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду, зазначених у цьому рішенні.
У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1211,20 грн.
Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив з того, що належним чином оформлена трудова книжка ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 містить записи про період його роботи з 05.09.1989 по 01.01.1991, а також періоди роботи на території Республіки Казахстан з 05.09.1989 по 01.01.1991, з 01.01.1991 по 01.01.1993, з 04.01.1993 по 19.03.1996, з 01.09.1997 по 10.09.2001. Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 підлягає застосуванню при зарахуванні спірного стажу роботи позивача, оскільки вона була чинною у цей період роботи позивача. Окрім цього, згідно з пунктом 2 статті 13 названої Угоди пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають. Керуючись частиною другою статті 9 КАС України, з метою ефективного захисту прав позивача від порушень з боку суб`єкта владних повноважень суд дійшов висновку зобов`язати саме Головне управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області, який у порядку екстериторіальності вирішував питання позивача, повторно розглянути заяву позивача від 26.03.2025 про призначення пенсії за віком та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду.
В апеляційній скарзі Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Зазначає, що Черкаським окружним адміністративним судом порушені норми матеріального права, неправильно застосовано норми частин 1, 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України в частині перерахунку позивачу пенсії відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». За заявою позивача від 26.03.2024 про призначення пенсії Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області прийнято рішення від 02.04.2024 No50967/01-16 про відмову в призначенні в пенсії, оскільки хоч позивач досяг пенсійного віку 55 років, однак його страховий стаж становить 22 роки 08 місяців 05 днів, тобто менше необхідних 25 років. За доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди роботи по трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 15.09.1988, а саме: - з 05.09.1989р. по 01.01.1991р., оскільки запис не відповідає Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.1993 № 58 (запис про звільнення з роботи засвідчений печаткою іншої організації, відсутня інформація про реорганізацію); - період роботи з 01.01.1991р. по 01.01.1993р. зарахований по 31.12.1991 та періоди роботи з 04.01.1993р. по 19.03.1996р., з 01.09.1997р. по 10.09.2001р., не зарахований, оскільки у зв`язку із припиненням з 19.06.2023 для України дії Угоди про гарантії прав громадян держав учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, обчислення страхового стажу, набутого в республіках колишнього СРСР, рахується по 31.12.1991. В наданій довідці від 30.05.2023 № 4784/177/5233 відсутні періоди участі у бойових діях, а також не зазначені підстави видачі, передбачені постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року N 413 (додаток № 6, не менш як один з таких документів - витяги (копії) бойових донесень, журналів бойових дій (оперативних завдань, ведення оперативної обстановки), вахтових журналів, польотних листів, матеріалів спеціальних (службових) розслідувань за фактами отримання поранень, контузій, каліцтв). Тому позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком як учаснику бойових дій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку із не підтвердженням участі в бойових діях в якості військовослужбовця та відсутністю страхового стажу.
Апеляційний розгляд справи відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами та на основі наявних доказів.
Згідно з частинами першою та другою статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
З метою повного та всебічного встановлення обставин справи, колегією суддів вирішено продовжити на розумний строк її апеляційний розгляд.
Перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, повноту встановлення фактичних обставин справи та їх правову оцінку, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.
Під час апеляційного розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно з довідкою в/ч НОМЕР_2 від 14.04.2025 ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у цій військовій частині з 16.01.2023. Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_3 від 07.05.2023 він є учасником бойових дій. 26 березня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою про призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку як учаснику бойових дій.
Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області розглянуло його заяву за принципом екстериторіальності та рішенням від 02.04.2024 №231650001711 відмовило позивачу у призначенні пенсії за віком. В рішенні зазначено, що для призначення пенсії учаснику бойових дій за статтею 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» необхідно досягнути віку 55 років і мати страховий стаж не менше 25 років, а позивач хоч і досяг пенсійного віку 55 років, однак його страховий стаж становить 22 роки 08 місяців 05 днів. В наданій довідці від 30.05.2023 № 4784/177/5233 відсутні періоди участі у бойових діях, а також не зазначені підстави видачі, передбачені постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року N 413 (додаток № 6, не менш як один з таких документів - витяги (копії) бойових донесень, журналів бойових дій (оперативних завдань, ведення оперативної обстановки), вахтових журналів, польотних листів, матеріалів спеціальних (службових) розслідувань за фактами отримання поранень, контузій, каліцтв). За доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди роботи по трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 15.09.1988, а саме: - з 05.09.1989р. по 01.01.1991р., оскільки запис не відповідає Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.1993 № 58 (запис про звільнення з роботи засвідчений печаткою іншої організації, відсутня інформація про реорганізацію); - період роботи з 01.01.1991р. по 01.01.1993р. зарахований по 31.12.1991 та періоди роботи з 04.01.1993р. по 19.03.1996р., з 01.09.1997р. по 10.09.2001р., не зарахований, оскільки у зв`язку із припиненням з 19.06.2023 для України дії Угоди про гарантії прав громадян держав учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, обчислення страхового стажу, набутого в республіках колишнього СРСР, рахується по 31.12.1991. Тому позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком як учаснику бойових дій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку із не підтвердженням участі в бойових діях в якості військовослужбовця та відсутністю страхового стажу.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів апеляційного суду враховує такі вимоги законодавства та фактичні обставини справи.
Наведені у позовній заяві обставини про військову службу позивача і участь у бойових діях підтверджують поважність причини пропуску строку звернення до суду з позовом про захист його права з питання пенсійного забезпечення.кама
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Згідно з частинами 2, 3 і 4 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. 
Страховий стаж обчислюється в місяцях. 
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Закон № 1058-IV набрав чинності з 01 січня 2004 року. До вказаної дати порядок обчислення стажу визначався Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII), який набрав чинності 01.01.1992.
За вимогами статті 56 Закону № 1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
До стажу роботи зараховується також:
а) будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів за умови сплати страхових внесків;
в) військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки та органах внутрішніх справ, незалежно від місця проходження служби.
Такі ж правила зарахування трудової діяльності до стажу роботи були передбачені статтею 67 Закону СРСР «Про пенсійне забезпечення громадян в СРСР» від 15.05.1990 N 1480-I, який набрав чинності з 01.01.1991.
Відповідно до статті 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Також за статтею 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Згідно з пунктами 2.3, 2.5 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20 липня 1974 року № 162 (чинної у відповідний період роботи позивача), усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
У випадку виявлення неправильних чи неточних записів відомостей про роботу виправлення здійснюються адміністрацією підприємства, де був внесений відповідний запис.
Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 за № 58 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників, згідно з пунктом 1.1 якої трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Ця Інструкція регулює правила заповнення, ведення і видачі трудових книжок аналогічно до Інструкції №162.
За приписами пунктів 1, 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Пунктом 17 Порядку №637 визначено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливість їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.
За відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника (пункт 18 Порядку №637).
Пунктом 20 Порядку №637 унормовано особливості підтвердження стажу роботи окремих категорій працівників. У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).
У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.
У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на територіях, зазначених в абзаці другому пункту 18 цього Порядку, стаж роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
У разі відсутності правонаступника, а також у разі знищення архівів у зв`язку з воєнними (бойовими) діями підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи, а також до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням із Мінсоцполітики та Мінфіном.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на відповідну посадову/службову особу підприємства, установи, організації, а працівник не може бути позбавлений права на пенсійне забезпечення через неналежну організацію ведення обліку трудової книжки роботодавцем. Якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку №637, а за відсутності документів про наявний стаж або відсутності архівних даних, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, пов`язаних з заявником спільною роботою.
За приписами статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. 
Трудова книжка ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 , яку розпочато 15.09.1988 в Казахській РСР, містить записи про спірні періоди його роботи:
- 05.09.1989 прийнятий електромеханіком міжобласного підприємства по ремонту і обслуговуванню Республіканського управління «КАЗліфт»;
- 01.01.1991 звільнений по переводу в кооператив «Вертикаль»;
- 01.01.1991 прийнятий переводом із управління «Карагандаліфт» в члени кооперативу «Вертикаль» електромеханіком;
- 01.01.1993 звільнений переводом у філію фірми «Вертикаль»;
- 04.01.1993 прийнятий переводом із ПКФ «Вертикаль» електромеханіком, звільнений 19.03.1996;
- з 01.09.1997.1996 по 10.09.2001 акумуляторником в ТОВ «Механік».
Отже, усі наведені записи про трудову діяльність позивача в Республіці Казахстан виконані послідовно суцільним порядком з посиланням на конкретні накази роботодавців, що засвідчені відтисками їх печаток, тому відхиляються доводи апелянта про певні недоліки трудової книжки, які не впливають на обрахунок трудового/ страхового стажу.
Позивачу не зараховано до його страхового стажу періоди роботи на території Республіки Казахстан у зв`язку з припиненням з 01.01.2023 участі в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992.
Між тим, такі посилання відповідача є безпідставними, оскільки відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 №1328 «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення» (надалі - Постанова №1328) Україна вийшла із зазначеної Угоди. Отже, до набрання чинності Постановою №1328 (02.12.2022) Україна як держава-учасниця Угоди виконує зобов`язання, взяті згідно з цим міжнародним договором. 
Статтею 11 Угоди передбачено, що необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані у належному порядку на території держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав і держав, що входили до складу СРСР або до 1 грудня 1991 року, приймаються на території держав - учасниць Співдружності без легалізації.
Окрім цього, за правилами пункту 2 статті 13 названої Угоди пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.
Відтак, Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 підлягає застосуванню при зарахуванні спірного стажу роботи позивача на території Республіки Казахстан, оскільки ця Угода була чинною у вказаний період. 
У зв`язку з цим суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо визнання протиправним і скасування рішення відповідача-2 від 02.04.2024 №231650001711 та зобов`язання зарахувати спірні періоди роботи позивача до його страхового стажу. 
Однак, в резолютивній частині судового рішення зайвим є подвійне зарахування до страхового стажу одного і того ж періоду роботи з 05.09.1989 по 01.01.1991, тому один з них підлягає виключенню.
Обраний судом спосіб захисту порушеного права шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду відповідає заявленим позовним вимогам і їх обгрунтуванню, фактичним обставинам справи та повноваженням суду, встановленим статтею 245 КАС України.
Питання про розподіл судових витрат вирішено згідно з вимогами статті 239 КАС України.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 317, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області задовольнити частково.
Змінити рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 24 червня 2025 року, виключивши з його резолютивної частини один з повторно зарахованого до страхового стажу період роботи ОСОБА_1 з 05.09.1989 по 01.01.1991.
В решті рішення суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати ухвалення та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: Черпак Ю.К.

Судді: Кобаль М.І.

Тереза Ю.О.