ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"14" липня 2026 р. Справа№ 910/6802/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Шапрана В.В.
суддів: Андрієнка В.В. 
Буравльова С.І. 

за участю секретаря судового засідання Місюк О.П.
та представників: 
позивача – Черевань Л.С., Юхименка М.П.;
відповідача – Прохорова Ю.Г.
третьої особи – Балика А.М.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Акціонерного товариства “Гарантований покупець” на рішення Господарського суду міста Києва від 13.10.2025 

у справі №910/6802/25 (суддя – Босий В.П.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Полтаваенергозбут”
до Акціонерного товариства “Гарантований покупець”
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Акціонерне товариство “Національна атомна енергогенеруюча компанія “Енергоатом” 
про стягнення заборгованості.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю “Полтаваенергозбут” звернулося з позовом до Акціонерного товариства “Гарантований покупець” (правонаступник Державного підприємства “Гарантований покупець”) про стягнення 94088109,67 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем грошового зобов`язання з оплати послуги із забезпечення доступності електричної енергії на підставі договору №2307/02/21 від 15.09.2021 у період з травня 2023 року по листопад 2024 року, у зв`язку з чим позивачем заявлено до стягнення з відповідача 17151870,95 грн 3% річних та 76936238,72 грн інфляційних втрат. 
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.06.2025 відкрито провадження у справі №910/6802/25, вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.10.2025 (повне рішення складене 17.10.2025) у справі №910/6802/25 позов Товариства з обмеженою відповідальністю “Полтаваенергозбут” задоволено частково, стягнуто з Акціонерного товариства “Гарантований покупець” на користь позивача 3% річних у сумі 15308360,00 грн та інфляційні втрати у сумі 64293424,39 грн, в іншій частині позову відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним рішенням, Акціонерне товариство “Гарантований покупець” звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, згідно якої просить скасувати оскаржуване рішення в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову повністю.
Апеляційна скарга відповідача мотивована тим, що місцевим господарським судом під час ухвалення оскаржуваного рішення неповно з`ясовано обставини справи, неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права.
Основні доводи апеляційної скарги зводяться до наступного:
- судом не надано належної оцінки доводам відповідача про наявність відкладальної обставини, чим неправильно застосовано ст. 212 ЦК України. Так, згідно п. 12 договору та п. 8 Положення про ПСО, гарантований покупець зобов`язаний оплачувати своєчасно та у повному обсязі постачальникам універсальних послуг вартість надання постачальниками універсальних послуг гарантованому покупцю послуг із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів лише за умови відсутності у постачальника заборгованості перед Державним підприємством “Національна атомна енергогенеруюча компанія “Енергоатом”. Однак, згідно листів Державного підприємства “Національна атомна енергогенеруюча компанія “Енергоатом”, починаючи з травня 2023 року по квітень 2024 року у позивача обліковується безперервна заборгованість перед вказаним виробником, а отже, діяла відкладальна обставина в розумінні законодавства;
- нарахування 3% річних та інфляційних втрат після заміни прогнозованого обсягу послуг на фактичний є неправомірним та свідчить про суперечливість поведінки позивача. За умовами укладеного між сторонами договору оплата наданої послуги мала здійснюватися в строк до 14 числа місяця, що настає за розрахунковим періодом, відтак прострочення відповідача мало місце з 15 числа кожного місяця, наступного за розрахунковим періодом;
- з урахуванням ситуації, в якій опинилась держава, зважаючи на важливість підприємства відповідача для економіки України, особливо в період дії режиму воєнного стану, є підстави стверджувати про настання обставин непереборної сили, що унеможливлює стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат, що узгоджується з позицією наведеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/471/18.
Крім того, відповідач просить суд апеляційної інстанції, у разі якщо суд дійде висновку про наявність підстав для стягнення з гарантованого покупця 3% річних та інфляційних втрат, зменшити їх розмір до 1% від стягнутої суми на підставі наведених відповідачем обставин.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 03.11.2025 апеляційну скаргу у справі №910/6802/25 передано на розгляд колегії суддів у складі: Шапран В.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Андрієнко В.В., Буравльов С.І.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.11.2025 відмовлено у задоволенні клопотання Акціонерного товариства “Гарантований покупець” про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги, залишено її без руху на підставі ч. 2 ст. 260 ГПК України та надано заявникові строк на усунення недоліків апеляційної скарги.
Після усунення недоліків апеляційної скарги, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.11.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства “Гарантований покупець” на рішення Господарського суду міста Києва від 13.10.2025 у справі №910/6802/25, справу призначено до розгляду на 16.12.2025, встановлено позивачу строк на подання відзиву на апеляційну скаргу.
09.12.2025 через електронний суд від Товариства з обмеженою відповідальністю “Полтаваенергозбут” надійшов відзив на апеляційну скаргу, згідно якого позивач заперечує проти доводів апеляційної скарги, просить суд залишити без змін оскаржуване рішення суду.
Позивач вказує, що умова укладеного між сторонами договору щодо права постачальника отримувати оплату вартості послуг, з урахуванням вимоги пп. 2 п. 8 Положення про ПСО, за відсутності заборгованості перед Акціонерним товариством “Національна атомна енергогенеруюча компанія “Енергоатом” (у позивача відсутня заборгованість перед Енергоатом, що підтверджується актами звіряння взаємних розрахунків), не обумовлює настання відповідних прав і обов`язків обох сторін договору, оскільки не нівелює того, що замовник відповідно до п. 13 договору зобов`язаний здійснювати в повному обсязі оплату послуг у порядку, визначеному п. 7 цього договору.
Окрім того позивач наголосив на відсутності підстав для звільнення відповідача від відповідальності за неналежне виконання договірних зобов`язань, оскільки відповідач не надав доказів настання форс-мажорних обставин, зокрема, повідомлення сторони про настання форс-мажорних обставин та сертифікату, виданого Торгово-промисловою палатою України або її територіальними підрозділами, стосовно причин невиконання Акціонерним товариством “Гарантований покупець” умов договору №2307/02/21 від 15.09.2021.
12.12.2025 відповідач подав клопотання про зупинення провадження у справі №910/6802/25 до закінчення перегляду Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справ №910/881/24 та №914/2625/23 та оприлюднення у встановленому порядку повного тексту постанов.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.12.2025 зупинено провадження у справі за апеляційною скаргою Акціонерного товариства “Гарантований покупець” на рішення Господарського суду міста Києва від 13.10.2025 у справі №910/6802/25 до закінчення перегляду об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справ №№910/881/24 та №914/2625/23 та оприлюднення у встановленому порядку повного тексту постанов.
До суду 04.05.2026 представником Товариства з обмеженою відповідальністю “Полтаваенергозбут” подано клопотання про поновлення апеляційного провадження у справі №910/6802/25 у зв`язку з тим, що об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного суду ухвалено постанови у справах №910/881/24 та №914/2625/23.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.05.2026 поновлено апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства “Гарантований покупець” у справі №910/6802/25 та призначено її до розгляду на 02.06.2026.
01.06.2026 до Північного апеляційного господарського суду від Акціонерного товариства “Гарантований покупець” надійшли додаткові пояснення у справі, згідно яких відповідач просив:
- залучити до участі у справі №910/6802/25 Акціонерне товариство “Гарантований покупець” в якості відповідача, як правонаступника Державного підприємства “Гарантований покупець”;
- поновити строк на подання доказів та долучити до матеріалів справи лист Акціонерного товариства “Гарантований покупець” №15/1144 від 23.03.2026 та лист Акціонерного товариства “НАЕК “Енергоатом” №50-1421/12-вих від 07.04.2026 щодо надання інформації про стан розрахунків, а також оновлений контррозрахунок 3% річних та інфляційних втрат. В обґрунтуванням підстав для поновлення строку на подання доказів відповідач вказав, що зміна правової позиції Верховного Суду стосовно відкладальної обставини і є тим винятковим випадком, визначеним у ч. 3 ст. 269 ГПК України, адже відповідно до усталеної позиції Верховного Суду, яка існувала до постанови ОП КГС від 06.02.2026 закупівля електроенергії між ПУП та НАЕК «Енергоатом» на виконання Положення про ПСО без проведення електронних аукціонів не зумовлювала настання відкладальної обставини.
За оновленими контррозрахунками відповідача, розмір заборгованості зі сплати 3% річних становить 12616777,23 грн, а інфляційних втрат – 63720132,33 грн.
З урахування інформації наданої Акціонерним товариством “НАЕК “Енергоатом” щодо дат погашення заборгованості, відповідач вважає, що нарахування 3% річних та інфляційних втрат слід здійснювати з таких дат:
- за травень-жовтень 2023 року нарахування 3% річних слід здійснювати з 18.05.2024, а інфляційних втрат з 16.04.2024;
- за листопад 2023 року – з 28.12.2023; 
- за грудень 2023 року – з 29.12.2023;
- за січень 2024 року – з 16.02.2024;
- за лютий 2024 року – з 22.03.2024;
- за березень 2024 року – з 27.04.2024;
- за квітень 2024 року – з 25.05.2024;
- за травень 2024 року – з 25.06.2024.
- за червень-листопад 2024 року з моменту виникнення прострочення.
Окрім того 01.06.2026 Акціонерним товариством “Гарантований покупець” подано клопотання про залучення третьої особи, згідно якого відповідач просив суд залучити до участі у справі №910/6802/25 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача – Акціонерне товариство “НАЕК “Енергоатом” та витребування в останнього письмові пояснення, з відповідними доказами, щодо наявності/відсутності у Товариства з обмеженою відповідальністю “Полтаваенергозбут” заборгованості перед Акціонерним товариством “НАЕК “Енергоатом” згідно п. 5 Положення про ПСО, за розрахунковий період з травня 2023 року по серпень 2024 із зазначенням дат погашення заборгованості.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.06.2026 здійснено заміну відповідача у справі №910/6802/25 – Державне підприємство “Гарантований покупець” його правонаступником - Акціонерним товариством “Гарантований покупець”. Залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Акціонерне товариство “Національна атомна енергогенеруюча компанія “Енергоатом” та встановлено строк для надання суду письмових пояснень щодо наявності/відсутності у Товариства з обмеженою відповідальністю “Полтаваенергозбут” заборгованості перед Акціонерним товариством “Національна атомна енергогенеруюча компанія “Енергоатом” згідно п. 5 Положення про ПСО, у період з травня 2023 року по листопад 2024 року із зазначенням дати виникнення обов`язку з оплати та дати погашення заборгованості. Розгляд справи №910/6802/25 відкладено до 23.06.2026.
15.06.2026 до суду від Акціонерного товариства “Національна атомна енергогенеруюча компанія “Енергоатом” надійшли пояснення у справі щодо дати виникнення зобов`язань з оплати отриманого товару та дат погашення заборгованості за запитувані місяці. За повідомленням третьої особи, станом на дату подання пояснень у позивача відсутня заборгованість за отриману з 20.04.2023 по 30.11.2024 електричну енергію.
У судовому засіданні 23.06.2026 протокольною ухвалою задоволено клопотання відповідача про долучення доказів, зважаючи на те, що подання листа Акціонерного товариства “Гарантований покупець” №15/1144 від 23.03.2026 та листа Акціонерного товариства “НАЕК “Енергоатом” №50-1421/12-вих від 07.04.2026 щодо надання інформації про стан розрахунків зумовлено позицією Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду викладеною у прийнятій постанові від 06.02.2026 у справі №910/881/24, яка була сформована уже після прийняття судом першої інстанції рішення у справі.
При цьому, судом апеляційної інстанції враховано, що відповідачем до суду першої інстанції подано листи Державного підприємства “НАЕК “Енергоатом” у встановлений строк, відповідно до яких починаючи з травня 2023 року по квітень 2024 року у позивача обліковувалась безперервна заборгованість перед відповідним виробником. Фактично, подані докази до пояснень відповідача від 01.06.2026 не є новими, а конкретизують докази, наявні у матеріалах справи та які були подані суду першої інстанції у встановлений строк, а тому з урахуванням зміни правової позиції Верховним Судом у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у справі №910/881/24 з подібних правовідносин колегія суддів вирішила за необхідне задовольнити клопотання відповідача про поновлення строку на подання доказів та долучити до матеріалів справи надані відповідачем листи.
У судовому засіданні 23.06.2026 у розгляді справи №910/6802/25 оголошено перерву до 14.07.2026.
29.06.2026 Акціонерне товариство “НАЕК “Енергоатом” надало до суду зведену інформацію із зазначенням дат виникнення у Товариства з обмеженою відповідальністю “Полтаваенергозбут” обов`язку з оплати та дат погашення заборгованості за договором купівлі-продажу електричної енергії з постачальником універсальних послуг №65-150-SD-21-00413 та додатковими угодами №21-40 за розрахункові періоди з травня 2023 року по листопад 2024 року.
Відповідно до вказаної інформації Товариством з обмеженою відповідальністю “Полтаваенергозбут” припинено зобов`язання перед Акціонерним товариством “НАЕК “Енергоатом” за договором, укладеним на виконання Положення про ПСО у наступні календарні дати: 
- за травень 2023 року - 12.07.2023; 
- за червень 2023 року - 01.08.2023; 
- за липень 2023 року - 30.08.2023; 
- за серпень 2023 року - 04.10.2023; 
- за вересень 2023 року - 21.09.2023; 
- за жовтень 2023 року - 14.11.2023; 
- за листопад 2023 року - 27.12.2023; 
- за грудень 2023 року - 28.12.2023;
- за січень 2024 року - 15.02.2024;
- за лютий 2024 року - 21.03.2024;
- за березень 2024 року - 26.04.2024;
- за квітень 2024 року - 24.05.2024;
- за травень 2024 року - 24.06.2024;
- за червень 2024 року - 20.06.2024;
- за липень 2024 року - 19.07.2024;
- за серпень 2024 року - 20.08.2024; 
- за вересень 2024 року - 20.09.2024;
- за жовтень 2024 року - 18.10.2024;
- за листопад 2024 року - 19.11.2024.
29.06.2026 позивач подав оновлений контррозрахунок позовних вимог, відповідно до якого розмір заборгованості зі сплати 3% річних становить 12858538,47 грн, а інфляційних втрат – 63720132,33 грн.
З урахування інформації наданої Акціонерним товариством “НАЕК “Енергоатом” щодо погашення заборгованості, відповідно до контррозрахунку позивача нарахування 3% річних та інфляційних втрат здійснено таким чином:
- за періоди з травня по жовтень 2023 року нарахування 3% річних здійснено з 18.05.2024, а інфляційних втрат з 16.04.2024;
- за листопад 2023 року – з 28.12.2023; 
- за грудень 2023 року – з 29.12.2023;
- за січень 2024 року – з 16.02.2024;
- за лютий 2024 року – з 22.03.2024;
- за березень 2024 року – з 27.04.2024;
- за квітень 2024 року – з 25.05.2024;
- за травень 2024 року – з 25.06.2024.
- за період з червня по листопад 2024 року нарахування 3% річних та інфляційних втрат здійснено позивачем з моменту виникнення прострочення (з огляду на відсутність заборгованості постачальника універсальних послуг перед Акціонерним товариством “НАЕК “Енергоатом”).
13.07.2026 до суду від Акціонерного товариства “Гарантований покупець” надійшли додаткові пояснення у справі.
У призначеному судовому засіданні 14.07.2026 представники сторін надали додаткові пояснення по суті спору. Відповідач просив задовольнити вимоги апеляційної скарги, оскаржуване рішення скасувати та відмовити в задоволенні позову. Позивач заперечував проти скарги відповідача, просив залишити без змін оскаржуване рішення суду. Третя особа просила суд ухвалити обґрунтоване та законне рішення.
Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.
Розглянувши доводи та вимоги апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 15.09.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю “Полтаваенергозбут” (постачальник) та Державним підприємством “Гарантований покупець” (замовник) (правонаступник - Акціонерне товариство “Гарантований покупець”) укладено договір №2307/02/21 про надання послуг із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів постачальником універсальних послуг, відповідно до п. 1 якого постачальник зобов`язується надавати замовнику послуги із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів (далі - послуги), а замовник зобов`язується отримувати надані постачальником послуги та оплачувати їх вартість на умовах та в порядку, визначеному цим договором та Положенням про покладення спеціальних обов`язків на учасників ринку електричної енергії для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 05.06.2019 №483 (Положення про ПСО).
Відповідно до п. 4 договору загальна вартість послуг за цим договором визначається як сумарна вартість послуг, які надаються постачальником кожного розрахункового періоду протягом строку дії цього договору, крім того - податок на додану вартість. Розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць.
Прогнозна вартість послуг у відповідному місяці розраховується постачальником універсальних послуг відповідно до додатка 5 Положення про ПСО (п. 5 договору).
Згідно з п. 6 договору до 15-го числа місяця, що передує розрахунковому періоду, постачальник надсилає на електронні адреси замовника інформацію за формами, наведеними у додатках 2-5 до цього договору, в електронному вигляді з накладенням кваліфікаційного електронного підпису з подальшим надсиланням на поштову адресу по одному примірнику оригіналу.
За умовами п. 7 договору оплата постачальнику вартості послуг здійснюється замовником шляхом перерахування на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання постачальника таким чином:
- перший платіж - за три банківські дні до розрахункового місяця в обсязі 20 відсотків прогнозної вартості послуг (з податком на додану вартість);
- другий платіж - до 3-го (включно) числа розрахункового місяця в обсязі 20 відсотків прогнозної вартості послуг (з податком на додану вартість);
- третій платіж - до 9-го (включно) числа розрахункового місяця в обсязі 20 відсотків прогнозної вартості послуг (з податком на додану вартість);
- четвертий платіж - до 15-го (включно) числа розрахункового місяця в обсязі 20 відсотків прогнозної вартості послуг (з податком на додану вартість);
- п`ятий платіж - до 21-го (включно) числа розрахункового місяця в обсязі 20 відсотків прогнозної вартості послуг (з податком на додану вартість);
- шостий платіж - до 14-го (включно) числа місяця, що настає за розрахунковим періодом, у розмірі, що визначається як різниця між вартістю послуг (з податком на додану вартість) за розрахунковий місяць відповідно до акта приймання-передачі послуг за розрахунковий місяць за формою, наведеною у додатку 6 до цього Договору, та сумою перших п`яти платежів.
У разі якщо дата платежу припадає на вихідний/святковий, такий платіж здійснюється наступного робочого дня після такого вихідного/святкового дня. Якщо сумарна сплата замовником постачальнику прогнозної вартості за розрахунковий місяць (сума перших п`яти платежів) перевищує вартість послуги, що зазначена в акті приймання-передачі послуг, постачальник здійснює повернення замовнику різниці до 15-го (включно) числа місяця, що настає за розрахунковим періодом.
Згідно з п. 8 договору фактична вартість послуг у відповідному місяці розраховується постачальником універсальних послуг відповідно до додатка 5 Положення про ПСО на підставі фактичних даних.
Відповідно до п. 9 договору до 10-го числа місяця, що настає за розрахунковим періодом, постачальник універсальних послуг надсилає на електронні адреси замовника інформацію за формами, наведеними у додатках 1-4 до цього договору, в електронному вигляді з накладенням кваліфікаційного електронного підпису з подальшим надсиланням на поштову адресу одного примірника оригіналу.
У пункті 10 договору сторони домовились, що факт надання та отримання послуг підтверджується актом приймання-передачі послуг. Постачальник надсилає не пізніше 11 числа місяця, що настає за розрахунковим періодом, замовнику з накладенням кваліфікованого електронного підпису уповноваженої особи акт приймання-передачі послуг, складений на підставі фактичної вартості наданих послуг у розрахунковому періоді. Замовник розглядає акт приймання-передачі послуг та у разі відсутності зауважень підписує його кваліфікованим електронним підписом уповноваженої особи протягом двох робочих днів з дня отримання акта приймання-передачі послуг або надсилає постачальнику обґрунтовану відмову в його підписанні із зазначенням причин відмови, які повинні бути усунені. Постачальник надсилає не пізніше 12 числа місяця, що настає за розрахунковим періодом, замовнику поштою або передає через уповноваженого представника постачальника два примірники підписаних із своєї сторони акта приймання-передачі послуг. Замовник протягом трьох робочих днів після отримання оригіналів акта приймання-передачі послуг підписує їх та повертає один оригінал на адресу постачальника.
У пп. 1 п. 12 договору передбачено, що постачальник має право отримувати оплату вартості послуг, з урахуванням вимог пп. 2 п. 8 Положення про ПСО.
Замовник згідно п. 13 договору зобов`язаний здійснювати в повному обсязі оплату послуг у порядку, визначеному пунктом 7 цього договору.
За умовами п. 34 договір набирає чинності з 15.09.2021 та діє до 30.04.2022.
Строк надання послуг та строк дії договору неодноразово продовжувався, з урахуванням останньої редакції додаткової угоди від 03.06.2024, строк було продовжено до 30.04.2025.
Матеріали справи свідчать, що на виконання умов договору у період з травня 2023 року по листопад 2024 року позивач надав відповідачу послуги із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів, що підтверджується підписаними між сторонами актами приймання-передачі послуг за період з травня 2023 року по листопад 2024 року.
Акти приймання-передачі послуг за вказаний період надання послуг підписані сторонами без зауважень та претензій, що в свою чергу, свідчить про належне виконання позивачем умов договору та виникнення у відповідача обов`язку з оплати.
Загальна вартість наданих послуг за період з травня 2023 року по листопад 2024 року сплачена відповідачем в повному обсязі шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок позивача та шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, що підтверджується наявними в матеріалах справи актами зарахування зустрічних однорідних вимог та відповідними платіжними дорученнями.
Однак відповідач здійснював оплату наданих послуг з порушенням графіку внесення платежів, погодженого сторонами у договорі, що стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, у зв`язку з простроченням відповідачем строків виконання грошового зобов`язання.
Відповідач заперечував проти позову, стверджуючи про існування відкладальної обставини, яка звільняє відповідача від обов`язку оплати за надані послуги (умови договору та пп. 2 п. 8 Положення про ПСО). Також відповідач зазначав, що позивачем здійснено невірне нарахування 3% річних та інфляційних втрат, оскільки у відповідача відсутні зобов`язання щодо здійснення оплат за першим-п`ятим платежем згідно договору, які виникали у відповідача у останній день календарного місяця, у який сторонами підписувались акти приймання-передачі. Окрім того просив зменшити розмір інфляційних та 3% річних.
Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції зазначив, що в умовах недоведеності факту наявності заборгованості позивача перед Акціонерним товариством “НАЕК “Енергоатом” за надані послуги згідно з п. 5 Положення про ПСО, підстав для застосування у спірних правовідносинах пп. 2 п. 8 Положення про ПСО - немає, що відповідно виключає можливість застосування відкладальної обставини, на яку посилається відповідач у спірних правовідносинах, а тому грошове зобов`язання гарантованого покупця в частині оплати послуг за договором у період з травня 2023 року по листопад 2024 року є простроченим.
У той же час, суд першої інстанції не погодився із здійсненими позивачем розрахунками 3% річних та інфляційних втрат зазначивши, що на дату акта приймання-передачі послуг (закінчення розрахункового періоду), планові обсяги послуги змінюються на фактичні, відповідно у відповідача відсутні будь-які зобов`язання щодо здійснення оплат за першим-п`ятим платежем згідно з договором, втім позивач у своїх розрахунках не змінював базу нарахування для стягнення 3% річних та інфляційних втрат після заміни прогнозного обсягу послуг на фактичний. Приймаючи до уваги наданий відповідачем контррозрахунок та здійснивши власний розрахунок 3% річних та інфляційних втрат змінюючи базу для їх нарахування на кінець кожного розрахункового періоду з прогнозної на фактичну, суд дійшов висновку, що вірними до стягнення є 3% річних у розмірі 15308360 грн та інфляційні втрати у розмірі 64293424,39 грн.
Також суд першої інстанції не встановив підстав для зменшення розміру 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих позивачем на підставі ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України (далі – ЦК Ураїни).
Однак, колегія суддів не погоджується із таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).
За приписами ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ч. 1, 2 ст. 530 ЦК України).
Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. ст. 599, 629 ЦК України).
Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).
Відповідно до ст. 4 Закону України "Про ринок електричної енергії" учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються договори, передбачені відповідно до нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії.
Згідно з ч. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 62 Закону України "Про ринок електричної енергії" з метою забезпечення загального економічного інтересу в електроенергетичній галузі України, необхідного для задоволення інтересів громадян, суспільства і держави, та забезпечення сталого довгострокового розвитку електроенергетичної галузі і конкурентоспроможності національної економіки України на учасників ринку відповідно до цієї статті можуть бути покладені спеціальні обов`язки для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії.
До спеціальних обов`язків, що покладаються на учасників ринку електричної енергії відповідно до цього Закону для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії, належать, зокрема виконання функцій постачальника універсальних послуг.
Частиною 3 вказаного Закону визначено, що з метою забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії Кабінетом Міністрів України у передбачених цією частиною випадках та на визначений строк на учасників ринку (крім споживачів) можуть покладатися спеціальні обов`язки.
05.06.2019 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №483 "Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на учасників ринку електричної енергії для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії" (Положення про ПСО).
Дане Положення визначає обсяг та умови виконання спеціальних обов`язків учасниками ринку електричної енергії для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії (спеціальні обов`язки), що передбачають, зокрема, надання послуг із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів з метою забезпечення стабільності, належної якості та доступності електричної енергії, підтримання належного рівня безпеки її постачання споживачам без загрози першочерговій цілі створення повноцінного ринку електричної енергії, заснованого на засадах вільної конкуренції з дотриманням принципів прозорості та недискримінації.
Матеріалами справи підтверджується та не заперечується сторонами надання Товариством з обмеженою відповідальністю “Полтаваенергозбут” послуг Акціонерному товариству “Гарантований покупець” із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів у період з травня 2023 року по листопад 2024 року. Такі послуги надані у повному обсязі, на умовах та у порядку, визначеному сторонами у договорі.
Натомість, Акціонерне товариство “Гарантований покупець” здійснювало оплату наданих послуг з порушенням графіку внесення платежів, погодженого сторонами у договорі, що стало підставою для звернення до суду з позовом про стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих у зв`язку з простроченням виконання зобов`язання з оплати за договором.
Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, а також на обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач стверджує про наявність відкладальної обставини для здійснення розрахунків за договором.
З огляду на ці доводи колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦК України особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити настання або зміну прав та обов`язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина).
Тобто, укладаючи правочин з відкладальною обставиною, його сторони пов`язують виникнення прав і обов`язків за таким правочином з певною обставиною, щодо появи якої в майбутньому у сторін існує лише відповідна вірогідність.
Відкладальна обставина може полягати у діях як однієї із сторін договору, так і третьої особи, яка нею не є, але у будь-якому разі повинна обумовлювати настання (зміну) відповідних прав і відповідних обов`язків обох сторін договору, а не лише однієї з них, та у момент укладання договору стосовно такої обставини має бути невідомо, настане вона чи ні.
Як вбачається з матеріалів справи, на обґрунтування наявності відкладальної обставини, яка звільняє відповідача від обов`язку здійснення оплати за надані позивачем послуги, відповідач посилається умови п. 12.1 договору та на пп. 2 п. 8 Положення ПСО №483.
Згідно з п. 12.1 договору позивач як постачальник має право отримувати оплату вартості послуг з урахуванням вимог пп. 2 п. 8 Положення ПСО №483.
В пп. 2 п.8 Положення ПСО №483 передбачено, що гарантований покупець зобов`язаний оплачувати своєчасно та у повному обсязі постачальникам універсальних послуг вартість надання постачальниками універсальних послуг гарантованому покупцю послуг із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів за умови відсутності у постачальника універсальних послуг заборгованості перед Акціонерним товариством “НАЕК “Енергоатом” за поставлену електричну енергію згідно з пунктом 5 цього Положення.
Тобто, стверджуваною відповідачем відкладальною обставиною є наявність заборгованості позивача як постачальника універсальних послуг перед Акціонерним товариством “НАЕК “Енергоатом”.
Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 06.02.2026 у cправі №910/881/24 (до розгляду якої зупинялося апеляційне провадження у даній справі) зазначив таке:
«… Застосовуючи положення підпункту 2 пункту 8 Положення ПСО №483 у визначений наказом Міністерства енергетики України №114 від 13.03.2022 період (тобто на час дії воєнного стану і до його припинення/скасування), слід виходити з того, що обов`язок гарантованого покупця здійснити своєчасно та у повному обсязі оплату постачальникам універсальних послуг вартості надання постачальниками універсальних послуг гарантованому покупцю послуг із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів обумовлений відсутністю у постачальника універсальних послуг заборгованості перед ДП "НАЕК "Енергоатом" за поставлену електричну енергію згідно з пунктом 5 цього Положення, незалежно від придбання постачальником універсальних послуг електричної енергії за результатами проведення електронних аукціонів чи без проведення аукціонів.
Відповідно наявність у постачальника універсальних послуг заборгованості перед ДП "НАЕК "Енергоатом" є відкладальною обставиною при проведенні розрахунків між гарантованим покупцем та постачальником універсальних послуг з оплати вартості надання постачальником універсальних послуг гарантованому покупцю послуг із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів відповідно до підпункту 2 пункту 8 Положення ПСО №483.
З огляду на зазначене, Об`єднана палата вважає наявними підстави для відступу від протилежних висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 25.01.2024 у справі №910/1294/23, від 22.10.2024 у справі №910/13208/23, від 30.01.2025 у справі №910/881/24, щодо можливості застосування відкладальної обставини згідно з підпунктом 2 пункту 8 Положення ПСО №483 виключно у разі наявності у постачальника універсальних послуг заборгованості перед ДП "НАЕК "Енергоатом" за результатами проведення електронних аукціонів…».
Враховуючи, що у цьому випадку відкладальна обставина, про яку відповідач зазначав у відзиві (з наданням відповідних листів Акціонерного товариства “НАЕК “Енергоатом”), в апеляційній скарзі та заявах по суті, які подавав судам першої та апеляційної інстанції, знайшла своє підтвердження та визнана позивачем у суді апеляційної інстанції, то вона безпосередньо впливає на вирішення питання щодо виникнення у позивача права на здійснення нарахування заявлених до стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат і, відповідно, на обґрунтованість заявлених позовних вимог, в т.ч. на правильність розрахунку 3% річних та інфляційних втрат.
Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Верховний Суд неодноразово послідовно наголошував на тому, що нарахування інфляційних втрат та 3% річних на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредитору.
У разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього виникає обов`язок сплатити кредитору разом із сумою основного боргу суму інфляційних втрат як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати та три проценти річних від простроченої суми.
Суд зазначає, що визначене ч. 2 ст. 625 ЦК України право на стягнення інфляційних втрат і 3% річних є мінімальними гарантіями, які надають кредитору можливість захистити свої інтереси; позбавлення кредитора можливості реалізувати це право порушуватиме баланс інтересів і сприятиме виникненню ситуацій, за яких боржник повертатиме кредитору грошові кошти, які, через інфляційні процеси, матимуть іншу цінність, порівняно з моментом, коли такі кошти були отримані (у т.ч. у вигляді прострочення оплати відповідних товарів та послуг).
За повідомленням Акціонерного товариства “НАЕК “Енергоатом”, Товариством з обмеженою відповідальністю “Полтаваенергозбут” припинено зобов`язання перед Акціонерним товариством “НАЕК “Енергоатом” за договором купівлі-продажу електричної енергії з постачальником універсальних послуг №65-150-SD-21-00413 (та додатковими угодами №21-40), укладеним на виконання Положення про ПСО у наступні календарні дати: за травень 2023 року - 12.07.2023; за червень 2023 року - 01.08.2023; за липень 2023 року - 30.08.2023; за серпень 2023 року - 04.10.2023; за вересень 2023 року - 21.09.2023; за жовтень 2023 року - 14.11.2023; за листопад 2023 року - 27.12.2023; за грудень 2023 року - 28.12.2023; за січень 2024 року - 15.02.2024; за лютий 2024 року - 21.03.2024; за березень 2024 року - 26.04.2024; за квітень 2024 року - 24.05.2024; за травень 2024 року - 24.06.2024; за червень 2024 року - 20.06.2024; за липень 2024 року - 19.07.2024; за серпень 2024 року - 20.08.2024; за вересень 2024 року - 20.09.2024; за жовтень 2024 року - 18.10.2024; за листопад 2024 року - 19.11.2024.
Таким чином, обов`язок Державного підприємства “Гарантований покупець” з оплати послуг за договором №2307/02/21 від 15.09.2021 виникав з наступного дня після оплати Товариством з обмеженою відповідальністю “Полтаваенергозбут” отриманого товару за договором купівлі-продажу електричної енергії з постачальником універсальних послуг №65-150-SD-21-00413.
Отже, право на нарахування 3% річних та інфляційних втрат за неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором виникло у позивача: за листопад 2023 року – з 28.12.2023; за грудень 2023 року – з 29.12.2023; за січень 2024 року – з 16.02.2024; за лютий 2024 року – з 22.03.2024; за березень 2024 року – з 27.04.2024; за квітень 2024 року – з 25.05.2024; за травень 2024 року – з 25.06.2024; за період з червня по листопад 2024 року – з моменту виникнення прострочення.
Відповідно до наданих сторонами в суді апеляційної інстанції контррозрахунків, нарахування 3% річних та інфляційних втрат здійснено ними з наведених вище дат. При цьому, за періоди з травня по жовтень 2023 року нарахування 3% річних здійснено з 18.05.2024, а інфляційних втрат з 16.04.2024.
Верховний Суд неодноразово у своїх постановах звертав увагу, що з огляду на вимоги ст. ст. 79, 86 ГПК України господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми 3% річних, інфляційних втрат та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру заборгованості. Якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо з`ясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобов`язати позивача подати більш повний та детальний розрахунок. При цьому суд в будь-якому випадку не позбавлений права зобов`язати відповідача здійснити і подати суду контррозрахунок (зокрема, якщо відповідач посилається на неправильність розрахунку, здійсненого позивачем).
Перевіривши надані позивачем (29.06.2026) та відповідачем (01.06.2026) до суду апеляційної інстанції контррозрахунки, з урахуванням дат виникнення зобов`язань, колегія суддів відмічає наступне.
Як вбачається із контррозрахунку відповідача, останнім не здійснювалось нарахування 3% річних після останнього числа кожного розрахункового місяця спірного періоду (після складання акту приймання-передачі послуг).
Відповідач стверджує, що граничним строком для нарахування процентів річних та інфляційних втрат по першим п`яти плановим платежам є день підписання між сторонами акта приймання-передачі послуг, а тому вважає, що оскільки такі акти у спірний період підписувались сторонами у відповідне останнє число розрахункового місяця, обов`язок підприємства по сплаті планових платежів припинився по завершенню кожного розрахункового періоду. Відтак, на переконання відповідача, нарахування 3% річних та інфляційних втрат після підписання сторонами актів приймання-передачі у відповідному розрахунковому місяці та до часу спливу 14 числа місяця, що настає за розрахунковим, є неправомірним.
В оскаржуваному рішенні суд першої інстанції також вказав, що на дату актів приймання-передачі послуг (закінчення розрахункового періоду), планові послуги змінюються на фактичні, відповідно у відповідача відсутні будь-які зобов`язання щодо здійснення оплат за першим-п`ятим платежем згідно з договором.
Однак колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції та твердженнями відповідача, оскільки застосування запропонованої методики розрахунку позбавляє позивача його законного права на отримання 3% річних та інфляційних втрат внаслідок несвоєчасного виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань.
Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України). Зокрема, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).
Відтак, припиняючи нарахування 3% річних на суму заборгованості по першим п`яти платежам за планові обсяги в останній день відповідного місяця, відповідач не враховує, що в порушення умов договору грошове зобов`язання не виконане належним чином та в розумінні ст. ст. 598, 599 ЦК України, не є припиненим, тому безпідставним є припинення застосування передбаченої ст. 625 ЦК України відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання.
Водночас слід звернути увагу, що укладеним між сторонами договором визначений саме такий порядок розрахунків за надану послугу як оплата планових платежів та оплата за актом приймання-передачі послуги, а тому невиконання або неналежне виконання відповідачем як зобов`язання з оплати планового обсягу на умовах попередньої оплати, так і зобов`язання з оплати фактичного обсягу послуги, отриманої за розрахунковий місяць, є порушенням виконання грошового зобов`язання і передбачає застосування правових наслідків порушення зобов`язання та настання відповідальності за порушення грошового зобов`язання, зокрема, згідно з нормами ст. 625 ЦК України.
Вказане узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 21.01.2025 у справі №914/2543/23, а також постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.03.2026 у справі №914/2625/23 до розгляду якої зупинялося апеляційне провадження у даній справі.
Отже, при розрахунку за послуги користувач та ОСП зобов`язані використовувати як плановий, так і фактичний обсяг послуги одночасно, які є взаємопов`язаними та не замінюють один одного, тобто у користувача відсутнє право вибору - платити за плановий обсяг чи за фактичний обсяг. Користувач зобов`язаний здійснити оплату планового обсягу на умовах попередньої оплати протягом розрахункового місяця, а після закінчення відповідного місяця визначити необхідність сплати фактичного обсягу послуг, отриманих за такий розрахунковий місяць. Невиконане зобов`язання зі сплати кожного чергового планового платежу існує у часі з моменту його виникнення і не припиняється по закінченню розрахункового місця, а підлягає виконанню в межах проведення розрахунку за фактичний обсяг наданих послуг.
Також при здійсненні розрахунку 3% річних за липень – листопад 2024 року, відповідач безпідставно обмежував їх нарахування (з певних дат) вказуючи на наявність заборгованості позивача перед Акціонерним товариством “НАЕК “Енергоатом”, оскільки матеріалами справи підтверджено, що у вказані періоди заборгованість постачальника універсальних послуг перед Акціонерним товариством “НАЕК “Енергоатом” була відсутня.
У той же час є вірними здійснені відповідачем розрахунки інфляційних втрат за спірні періоди в сумі 63720132,33 грн.
Здійснивши перевірку відповідності умовам договору, вимогам законодавства та обставинам справи наданий позивачем контррозрахунок заявлених до стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат (поданий до суду апеляційної інстанції 29.06.2026), колегія суддів встановила його обґрунтованість в частині визначеного періоду нарахувань на планові обсяги, а також бази нарахування після заміни прогнозного обсягу послуг на фактичний. 
Так, із вказаного розрахунку вбачається, що позивачем нараховувались річні та інфляція на прогнозовані обсяги виключно до останнього дня внесення плати за шостий платіж, а після настання вказаної дати позивач нараховував їх на шостий платіж (яким є різниця між фактичною вартістю послуг та сумою внесених відповідачем оплат за перші 5 платежів), що відповідає умовам п. 7 договору. 3% річних та інфляційні втрати нараховувались ним на суми несвоєчасно здійснених відповідачем оплат, що не суперечить вимогам законодавства та визнається судом правомірним.
Колегією суддів встановлено вірність розрахунків 3% річних здійснених позивачем за період травень - серпень 2023 року (10378,63 грн за травень 2023 року, 2549358,70 грн за червень 2023 року, 4205297,52 грн за липень 2023 року, 5635349,88 грн за серпень 2023 року), жовтень 2023 року (6120,20 грн), березень 2024 року (2036,23 грн), травень - листопад 2024 року (33122,59 грн за травень 2024 року, 166654,21 грн за червень 2024 року, 33763,30 грн за липень 2024 року, 57834,22 грн за серпень 2024 року, 96727,37 грн за вересень 2024 року, 1134,65 грн за жовтень 2024 року, 1527,15 грн за листопад 2024 року) (нарахування за вересень, листопад 2023 року, січень - лютий 2024 року, квітень 2024 року позивачем не здійснювалися). 
Водночас, судом встановлено, що у розрахунку за грудень 2023 року визначені позивачем суми 3% річних є частково неправильними, оскільки початок нарахувань здійснено з 28.12.2023, тоді як вірно з 29.12.2023, 28.12.2023 - день погашення позивачем заборгованості перед Акціонерним товариством “НАЕК “Енергоатом”. За перерахунком суду, вірною сумою 3% річних за грудень 2023 року є 55277,08 грн. 
Отже, загальна сума 3% річних, яка визнана судом апеляційної інстанції обґрунтованою та підлягає стягненню з відповідача є сума у розмірі 12854581,73 грн.
Щодо розрахунку інфляційних втрат за заявлені позивачем періоди, колегія суддів встановила їх вірність (151943,15 грн за травень 2023 року, 11242154,23 грн за червень 2023 року, 21741528,48 грн за липень 2023 року, 30545661,12 грн за серпень 2023 року, 34461,46 грн за жовтень 2023 року, 4883,89 грн за березень 2024 року), що узгоджується з контррозрахунком відповідача. А відтак до стягнення з відповідача підлягають інфляційні втрати в розмірі 63720132,33 грн.
Доводи відповідача про необхідність зменшення нарахувань, передбачених ст. 625 ЦК України, колегія суддів відхиляє, оскільки розмір вказаних сум не може бути зменшений за клопотання відповідача, оскільки інфляційні втрати, нараховані відповідно до ст. 625 ЦК України, не є штрафними санкціями, а є способом захисту майнового права, тому суд не має права зменшувати їх розмір. Вони входять до складу грошового зобов`язання і спрямовані на покриття знецінення грошей за час прострочення (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2025 у справі №903/602/24).
Також у постанові від 02.07.2025 у справі №903/602/24 Велика Палата Верховного Суду конкретизувала правовий висновок, викладений в її постанові від 18.03.2020 у справі №902/417/18 (провадження №12-79гс19) та зазначила, що 3% річних (якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом) є законодавчо встановленим та мінімальним розміром процентів річних, на які може розраховувати кредитор у разі неналежного виконання зобов`язання боржником. Тому розмір процентів річних, який становить 3% річних (якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом), не підлягає зменшенню судом.
З урахуванням викладеного вище, відсутні підстави для зменшення нарахувань, передбачених ст. 625 ЦК України.
Також колегія суддів відхиляє доводи відповідача щодо наявності підстав для звільнення його від відповідальності за невиконання своїх зобов`язань за договором, у зв`язку з настанням форс-мажорних обставин.
Відповідно до ч. 1 ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.
Для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання особа, яка порушила зобов`язання, повинна довести: наявність обставин непереборної сили; їх надзвичайний характер; неможливість попередити за даних умов завдання шкоди; причинний зв`язок між цими обставинами і понесеними збитками.
Окрім того, повинен бути наявний елемент неможливості переборення особою перешкоди або її наслідків (альтернативне виконання). Відтак, для звільнення від відповідальності сторона також повинна довести неможливість альтернативного виконання зобов`язання.
Відповідно до п. 24 укладеного сторонами договору сторони не несуть відповідальності за невиконання цього договору в разі настання форс мажорних обставин.
Разом з тим п. 23 договору передбачено, що наявність і строк дії обставин непереборної сили підтверджуються Торгово-промисловою палатою України та уповноваженими нею регіональними торгово-промисловими палатами.
Частиною 1 статті 14-1 Закону "Про торгово-промислові палати в Україні" встановлено, що Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.
Отже, тільки відповідний сертифікат торгово-промислової палати є документом, який підтверджує виникнення форс-мажорних обставин та строк їх дії.
Проте, у порушення приписів чинного законодавства та умов договору, на підтвердження форс-мажорних обставин відповідач не надав відповідного документа.
У свою чергу, повідомлення Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 не є належним та допустимим доказом, що підтверджує наявність обставин непереборної сили, оскільки у ньому не зазначено, яким чином відповідні форс-мажорні обставини, а саме введення на території України воєнного стану, впливає на неможливість відповідача виконати свої зобов`язання за договором.
За змістом п. 21 договору у разі виникнення обставин непереборної сили сторона, яка зазнала їх впливу, повинна негайно за допомогою будь-яких доступних засобів повідомити іншу сторону про такі обставини у максимально стислий строк шляхом надіслання письмового повідомлення, яке має містити вичерпну інформацію про природу таких обставин, час їх настання та оцінку їх впливу на можливість сторони виконувати свої зобов`язання за договором, порядок виконання зобов`язань, коли це можливо.
Разом з тим відповідач не надав суду передбачених законом та договором доказів настання форс-мажорних обставин, зокрема, повідомлення сторони про настання форс-мажорних обставин та сертифікату, виданого ТПП України або її територіальними підрозділами, стосовно причин невиконання Акціонерним товариством “Гарантований покупець” (замовник) укладено договору №2307/02/21 від 15.09.2021.
За наведеного в постанові, є часткового вірними аргументи скаржника стосовно неповного з`ясування судом першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного рішення обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Зважаючи на встановлені судом обставини, з урахуванням наведених норм законодавства, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам процесуального закону не відповідає, а тому вказане рішення не можна визнати законним і обґрунтованим. 
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення, зокрема, є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 277 ГПК України).
Враховуючи усе вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку стосовно того, що оскільки судом апеляційної інстанції встановлено факт неповного з`ясування місцевим господарським судом обставин, що мають значення для справи, а також неправильне застосування норм матеріального права, рішення Господарського суду міста Києва від 13.10.2025 у справі №910/6802/25 підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних у розмірі 12854581,73 грн та інфляційних втрат в розмірі 63720132,33 грн. Апеляційна скарга Акціонерного товариства “Гарантований покупець” підлягає частковому задоволенню.
Враховуючи скасування оскаржуваного судового рішення, у відповідності до ч. 14 ст. 129 ГПК України, суд апеляційної інстанції змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З огляду на часткове задоволення позовних вимог (у загальному розмірі 76574714,06 грн) – 81,39%, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 690056,98 грн.
Також зважаючи на часткове задоволення апеляційної скарги відповідача, враховуючи положення ст. 129 ГПК України, з позивача на користь відповідача слід стягнути судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 60408,60 грн (відповідно до пропорції, розмір задоволених апеляційних вимог становить 3,8%).
Частиною 11 статті 129 ГПК України передбачено, що при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. В такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.
Враховуючи положення ч. 11 ст. 129 ГПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 629648,38 грн (690056,98 грн (сума судового збору, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за подання позовної заяви) - 60408,60 грн (сума судового збору, яка підлягає стягненню з позивача на користь відповідача за подання апеляційної скарги).
Керуючись ст. ст. 267 – 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд –

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства “Гарантований покупець” задовольнити частково.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 13.10.2025 у справі №910/6802/25 скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити частково.
3. Стягнути з Акціонерного товариства “Гарантований покупець” (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 27; ідентифікаційний код 43068454) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Полтаваенергозбут” (36022, м. Полтава, вул. Панянка, буд. 65б; ідентифікаційний код 42223804) 3% річних у розмірі 12854581,73 грн (дванадцять мільйонів вісімсот п`ятдесят чотири тисячі п`ятсот вісімдесят одна гривня сімдесят три копійки), інфляційні втрати в розмірі 63720132,33 грн (шістдесят три мільйони сімсот двадцять тисяч сто тридцять дві гривні тридцять три копійки) та судовий збір у розмірі 629648,38 грн (шістсот двадцять дев`ять тисяч шістсот сорок вісім гривень тридцять вісім копійок).
4. В решті позовних вимог відмовити.
5. Видачу наказу на виконання цієї постанови доручити Господарському суду міста Києва.
6. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у строк двадцять днів з дня складення її повного тексту.
Повна постанова складена 15.07.2026. 

Головуючий суддя В.В. Шапран 

Судді В.В. Андрієнко

С.І. Буравльов