| Провадження № 2/748/1388/26

Єдиний унікальний № 748/1416/26

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 вересня 2026 року | м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області в складі:
головуючої судді Костюкової Т.В.,
за участю секретаря судового засідання Самбур Д.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
Директор Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» - Романенко Михайло Едуардович, діючи на підставі Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 06 травня 2026 року, через систему «Електронний суд», звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача, ОСОБА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» заборгованість за кредитним договором №00243-11/2023 від 01.11.2023 року у загальному розмірі 29875 грн; та судових витрат у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 2662,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 01.11.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аванс Кредит» та відповідачем, ОСОБА_1 , був укладений договір про надання фінансового кредиту №00243-11/2023, у вигляді електронного документу, відповідно до умов якого відповідачу перераховані кредитні кошти на картковий рахунок № НОМЕР_1 в сумі 7000 грн. 12.06.2024 року первісний кредитор, ТОВ «Аванс Кредит» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» уклали Договір факторингу №12062024 відповідно до умов якого відбулося відступлення права вимоги за Кредитним договором №00243-11/2023 від 01.11.2023 року.Відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, утворилась заборгованість у розмірі 29875, що складається з наступного: 7000 грн - тіло кредиту; 22875 грн - заборгованість за нарахованими відсотками. 
Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 28 травня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 
У судове засідання представник позивача не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, 22.07.2026 в системі «Електронний суд» директор ТОВ «Діджи Фінанс», Романенко М.Е., подав заяву про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, та проти ухвалення заочного рішення не заперечує. (а.с.82)
Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву. Ухвалу про відкриття провадження відповідач отримав, в електронному кабінеті 01.06.2026. 
За змістом пункту 2 частини шостої статті 272 ЦПК України, днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.
Відповідач, ОСОБА_1 , у визначений в ухвалі суду строк, відзив на позовну заяву не подав, у судове засідання призначене 29.07.2026 об 08.30 год та 04.09.2026 року об 15 год 40 хв. відповідач не з`явився, причини неявки суду не повідомленні, повістка - повідомлення з ухвалою про відкриття провадження у справі, доставлені відповідачу до електронного кабінету (а.с.74,87)
Пунктом 2 частини 8 статті 128 ЦПК України визначено, що днем вручення судової повістки є день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи.
Суд з урахуванням того, що відповідач був повідомлений належним чином, відзиву на позов не надав, при відсутності заперечень зі сторони представника позивача, вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів, та постановляє, у відповідності до вимог ст.281 ЦПК України, ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України.
У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини, і дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до п.1 ч.1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 01.11.2023 ОСОБА_1 заповнив на сайті https://finbar.com.ua товариства з обмеженою відповідальністю «Аванс Кредит» заявку-анкету клієнта на отримання фінансового кредиту, із зазначенням загальної інформації, персональних даних, адреси місця проживання, електронної пошти, номера фінансового телефону ( НОМЕР_2 ), номера карти (НОМЕР_1), підписавши цю заявку-анкету електронним цифровим підписом W1289. (а.с.32)
В подальшому 01.11.2023 між ТОВ «Аванс Кредит» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту №00243-11/2023. Відповідно до умов договору товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 7000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором (п.1.1). Тип кредиту: кредит. Мета отримання кредиту: на власні потреби клієнта. Кредит надається строком на 360 днів. Дата надання кредиту 01.11.2023. Дата погашення кредиту 25.10.2024 (п.1.2). Тип процентної ставки: фіксована (п.1.4). Процентна ставка становить 2,50% в день та застосовується у межах строку кредитування, вказаного в п.1.2 цього Договору (п.1.4.1). Клієнт зобов`язується сплачувати проценти - кожні 15 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (Графік платежів), що є Додатком №1 до цього Договору (п.1.5). Кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта включаючи використання реквізитів платіжної картки №4314-14хх-хххх- 6699 протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту (п.1.6). Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронними підписами сторін та діє до повного виконання клієнтом зобов`язань за ним (п.7.1). (а.с.21-24).
Відповідно до графіку платежів (Додаток №1 до договору про надання фінансового кредиту №00243-11/2023 від 01.11.2023), такий містить розрахунок заборгованості із зазначенням дати видачі кредиту/дати платежу, чисту суму кредиту/суму платежу за розрахунковий період, суму кредиту за договором/погашення суми кредиту; проценти за користування кредитом, реальну річну процентну ставку, загальну вартість кредиту. (а.с.25)
Також матеріали справи містять Інформаційне повідомлення споживача з зазначеними персональними даними ОСОБА_1 та Паспорт споживчого кредиту з інформацією, яка надається споживачу до укладання договору про споживчий кредит (а.с.25 - зворотна сторона, 34-35).
Відповідно до довідки про ідентифікацію, що видана ТОВ «Аванс Кредит», підтверджено, що ОСОБА_1 ідентифікований в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариством з обмеженою відповідальністю «Аванс Кредит». Акцепт оферти позичальником (підписання договору електронним підписом одноразового ідентифікатора) для укладання договору №00243-11/2023, унікальний ідентифікатор (код підпису) W1289, дата відправки ідентифікатора 01.11.2023 об 09:21:25, дата/час підписання договору 01.11.2023 об 09:25:10, номер картки НОМЕР_1 , номер телефону НОМЕР_2 , дата заявки на кредит 01.11.2023 об 09:20:53. (а.с.17)
Договір про надання фінансового кредиту №00243-11/2023 від 01.11.2023, графік платежів, який є додатком №1 до Договору, Інформаційне повідомлення споживача та Паспорт споживчого кредиту, підписані електронним підписом позичальника, що відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора W1289, а отже підписавши договір кредиту, відповідач підтвердив свою згоду щодо виконання умов вищевказаного договору. 

Надаючи правову оцінку встановленим фактам і правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч.3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону).
Згідно з ч.6 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до ч.8 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Відповідно до ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (ст.1 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
З алгоритму укладення електронного кредитного договору слідує, що без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора (коду, який використовується позичальником як аналог власноручного підпису), без здійснення входу позичальником на веб-сайт за допомогою особистого кабінету кредитні договори між кредиторами та позичальником не було б укладено. Таким чином, електронний договір, підписаний електронним одноразовим ідентифікатором, вважається укладеним у письмовій формі з моменту його підписання, тобто ведення алфавітно-цифрової послідовності даних (пароль). Водночас такий договір вважається укладеним, якщо сторони досягли згоди щодо істотних умов договору.

Отже, кредитний договір №00243-11/2023 від 01.11.2023 року є укладеним з моменту його підписання електронним підписом з одноразовим ідентифікатором W1289, який був направлений позичальнику ОСОБА_1 , що підтверджує погодження сторонами усіх істотних умов такого договору.
Як встановлено, відповідач ОСОБА_1 та первісний кредитор ТОВ «Аванс Кредит» вчинили дії, визначені ст.11 та ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», оскільки відповідач підписав договір про надання фінансового кредиту №00243-11/2023 від 01.11.2023 року шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором: W1289.
Підписавши договір, відповідач надав свою згоду на його укладення, погодився з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміючи і зобов`язуючись неухильно дотримуватися умов кредитного договору.

З наданої, на виконання ухвали суду від 28.05.2026, АТ «ПУМБ» інформації від 09.06.2026 року №КНО-07.8.5-10102 БТ слідує, що на ім`я ОСОБА_1 в банку була випущена банківська платіжна карка № НОМЕР_1 до рахунку № НОМЕР_4 , в анкетних даних вказано номер телефону НОМЕР_2 та вказана електронна адреса: ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.78)
З виписки за особовим рахунком № НОМЕР_5 , IBAN НОМЕР_4 за період з 01.11.2023 року по 15.02.2024 року, яка надана в електронному вигляді на диску, вбачається зарахування 01.11.2023 року коштів у сумі 7000 грн. (а.с.79-80).

Таким чином, ТОВ «Аванс Кредит» у повному обсязі виконало свої зобов`язання за вищевказаним договором, здійснивши переказ коштів відповідачу  ОСОБА_1 на його картковий рахунок, який узгоджений сторонами договору.
Однак,  ОСОБА_1 не виконав свого обов`язку та не повернув наданий кpeдит в строки, передбачені договором, що спричинило виникнення заборгованості.

Із розрахунку заборгованості, сформованого ТОВ «Аванс Кредит», вбачається, що починаючи із 01.11.2023 року по 12.06.2024 року (225 днів)  ОСОБА_1 нараховувалися відсотки у розмірі 175 грн в день, що складає 2,5% від суми кредиту. В період з 16.11.2023 по 12.06.2025 ОСОБА_1 вніс на рахунок ТОВ «Аванс Кредит» 16500 грн, які зараховані на погашення заборгованості по відсотках. Таким чином, заборгованість відповідача станом на 12.06.2024 року становить 29875 грн, з яких 7000 грн заборгованість за тілом кредиту, 22875 грн заборгованість за відсотками. (а.с.72)

Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (ч.1 ст.510 ЦК України).
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною 1 ст.1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.
Згідно з ч. 1 ст.631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.
Відповідно до абз.1 ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у тій самій кількості, того самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
Частиною 1 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно із ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У відповідності до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні.
Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

12.06.2024 між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір факторингу №12062024, на підставі якого ТОВ «Діджи Фінанс» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Аванс Кредит», в тому числі і до відповідача. (а.с.26-28)
12 червня 2024 року ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «Діджи Фінанс» підписали акт приймання-передачі письмового та/або електронного Реєстру боржників від 12 червня 2024 до Договору факторингу №12062024 від 12.06.2024 року. (а.с.10)
Із платіжної інструкції №8755 від 26 червня 2024 року вбачається, що ТОВ «Діджи Фінанс» на рахунок ТОВ «Аванс Кредит» здійснило оплату згідно з Договором факторингу №12062024 від 12 червня 2024 р. (а.с.36)
Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору договір факторингу №12062024 від 12.06.2024 року ТОВ «Діджи Фінанс» набуло право грошової вимоги до відповідача  ОСОБА_1 за кредитним договором №00243-11/2023 на загальну суму 29875грн, з яких 7000 грн - сума основного боргу, 22875 грн сума заборгованості по відсотках. (а.с.13)

Отже, ТОВ «Діджи Фінанс» набуло право вимоги до  ОСОБА_1 за кредитним договором №00243-11/2023 від 01.11.2023 року, і вправі пред`являти відповідні вимоги про стягнення коштів, оскільки заборгованість за кредитним договором так і не була сплачена відповідачем.

Судом встановлено, що позивачем підтверджений факт укладення відповідачем кредитного договору та порушення ним взятих на себе зобов`язань, набуття позивачем права вимоги за цим кредитним договором.
Отже, зважаючи на те, що відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів належним чином не виконав, допустив заборгованість, наявні підстави для її стягнення у примусовому порядку.
Проте, суд не може погодитися з розміром нарахованих процентів, з огляду на таке.

Відповідно до ч.5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%. Відповідно до п.17 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5%.
Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, яким внесено зміни до Закону України «Про споживче кредитування», набрав чинності 24 грудня 2023 року.
З огляду на вимоги положень частини 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», починаючи з 22 квітня 2024 року, максимальний розмір денної процентної ставки не міг перевищувати 1,5%.
Таким чином нарахування ТОВ «Аванс Кредит» відсотків у розмірі 2,5% в день на суму заборгованості у період з 22.04.2024 року є безпідставним і така сума підлягає зменшенню до 1,5%.
З огляду на викладене заборгованість по відсотках, з урахуванням сплачених ОСОБА_1 коштів у розмірі 16500 грн, становить: (7000 *2,5% * 173 к.д. (з 01.11.2023 по 21.04.2024) = 30275 грн + 5460 - (7000 * 1,5% *52 к.д. (з 22.04.2024 по 12.06.2024) - 16500 грн = 19235 грн.

За таких обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та стягненню підлягає заборгованість за кредитним договором №00243-11/2023 від 01.11.2023, у загальному розмірі 26235 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 7000 грн, заборгованість по відсотках 19235 грн. 
В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Крім того, відповідно до ст.264 ЦПК України, суд під час ухвалення судового рішення вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. При цьому відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Як вбачається із матеріалів справи, позивачем при поданні позовної заяви сплачений судовий збір в сумі 2662,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №95 від 21.04.2026 року (а.с.1). Оскільки позовні вимоги ТОВ «Діджи Фінанс» підлягають частковому задоволенню, тобто на 87,82%, то понесені судові витрати за подання позовної заяви, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 2338,12 грн.

Крім того, згідно із ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, які відповідно до ч.1 ст.137 ЦПК України несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При цьому сам факт оплати таких послуг не є обов`язковою передумовою можливості відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, у разі якщо стороною, на користь якої ухвалено рішення суду, подано необхідні докази, які підтверджують надання відповідних послуг щодо розгляду конкретної судової справи (постанова ВС від 28.09.2021 року у справі №160/12268/19).
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 грн, суду подано: договір про надання правничої допомоги №42649746/01 від 02 січня 2026 року (а.с.18-20), додаткову угоду №00243-11/2023 від 10.04.2026 до договір про надання правничої допомоги №42649746/01 від 02.01.2026 (а.с.29), акт про підтвердження факту надання послуг правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 10 квітня 2026 року (а.с.11), свідоцтво на право заняття адвокатською діяльністю серії ВЛ №841 (а.с.38).
У постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі №211/3113/16-ц (провадження №61-299св17), від 07 листопада 2019 року у справі №905/1795/18, від 08 квітня 2020 року у справі №922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Аналогічні висновки викладені й в постановах Верховного Суду від 12 жовтня 2022 року у справі №456/456/20 (провадження №61-2042св22), від 01 листопада 2022 року у справі №757/24445/21-ц (провадження №61-9163св22), від 17 листопада 2022 року у справі №687/35/21 (провадження №61-19990ск21).
Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. 
Так, спірні правовідносини між сторонами у справі виникли у зв`язку зі стягненням заборгованості за кредитним договором, у зв`язку з чим, адвокатом в інтересах позивача було здійснено підготовку та складено позовну заяву.
Даний спір для кваліфікованого юриста є спором незначної складності, з огляду на ціну позову, тому, підготовка документів для звернення до суду у рамках зазначеної справи не вимагала великого обсягу юридичної та технічної роботи. Крім того, суд враховує те, що справа про стягнення кредитної заборгованості є справою, у якій судова практика є сталою і передбачуваною, великої кількості законів і підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають дослідженню адвокатом і застосуванню, спірні правовідносини не передбачають.
У рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у додаткових постановах від 20 травня 2019 у справі №916/2102/17, від 25 червня 2019 у справі № 909/371/18, у постановах від 05 червня 2019 року у справі № 922/928/18, від 30 липня 2019 року у справі №911/739/15.
Відтак, з огляду на викладене, виходячи із загальних засад цивільного законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності, зважаючи на критерії реальності адвокатських витрат та розумності їхнього розміру, враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, складність та категорію справи, розгляд якої здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження, часткового задоволення позовних вимог, суд дійшов висновку, що справедливим буде зменшення розміру витрат, понесених на надання професійної правничої допомоги до 3000 гривень, які підлягають стягненню із відповідача на користь позивача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 4, 5, 10-13, 81, 82, 141, 247, 258, 259, 263-265, 279, 280-282, 289, 354, 355 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» заборгованість за кредитним договором №00243-11/2023 від 01.11.2023 у розмірі 26235 (двадцять шість тисяч двісті тридцять п`ять) грн, яка складається з 7000 грн - основний борг, 19235 грн - проценти. 

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» понесені судові витрати у виді судового збору в розмірі 2338,12 грн та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Письмову заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем до Чернігівського районного суду Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Відповідач, якому рішення не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі, якщо повне рішення не було вручено в день його проголошення позивач має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Відомості про учасників справи відповідно до п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:
Позивач: Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», код ЄДРПОУ 42649746, місцезнаходження: 07406, Київська область, м. Бровари, вул. Симона Петлюри, буд.21/1.
Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Т.В. Костюкова