ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА

справа № 753/16430/26
провадження № 2/753/14463/26
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 вересня 2026 року суддя Дарницького районного суду м. Києва Комаревцева Л.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в залі суду за адресою: м. Київ, вул. Кошиця, 5а цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,
В С Т А Н О В И В:
До Дарницького районного суду м. Києва через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла позовна заява ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 7461841 та договором позики № 7277725 у загальному розмірі 47 678,50 грн.
Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 7461841 у розмірі 25 066,00 грн., з яких: 7 000,00 грн. - заборгованість за основним зобов`язанням; 1 890,00 грн. - комісія за надання кредиту; 8 176,00 грн. - комісія за обслуговування кредиту; 8 000,00 грн. - неустойка.
Також позивач просить стягнути заборгованість за договором позики № 7277725 у розмірі 22 612,50 грн., з яких: 7 500,00 грн. - основна сума боргу; 21,75 грн. - відсотки; 90,75 грн. - комісія; 15 000,00 грн. - пеня.
Позов обґрунтовано тим, що 01.09.2025 між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 7461841, а 22.08.2025 між ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» та ОСОБА_1 укладено договір позики № 7277725. Право вимоги за вказаними договорами перейшло до позивача на підставі договорів факторингу та відповідних реєстрів боржників.
За викладених у позові обставин позивач просить задовольнити позовні вимоги.
Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 11.08.2026 відкрито провадження у справі та визначено її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
13.08.2026 відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому факт отримання кредитних коштів у сумі 7 000,00 грн. за кредитним договором № 7461841 та 7 500,00 грн. за договором позики № 7277725 не заперечив, однак заперечив проти заявленого позивачем розміру заборгованості, зокрема щодо комісії за обслуговування кредиту, неустойки, пені та дострокового стягнення всієї суми за кредитним договором № 7461841.
Одночасно відповідач подав клопотання про витребування доказів. Ухвалою суду від 14.08.2026 клопотання відповідача задоволено частково та витребувано у позивача докази щодо підстав дострокового стягнення заборгованості за кредитним договором № 7461841, деталізований розрахунок простроченої та непростроченої частини тіла кредиту станом на 24.04.2026, документи щодо фактичного надання платних послуг, за які заявлено комісію за обслуговування кредиту у розмірі 8 176,00 грн, а також деталізовані розрахунки 8 000,00 грн. неустойки та 15 000,00 грн. пені.
18.08.2026 позивач подав відповідь на відзив, у якій підтримав позовні вимоги та зазначив, що кредитні договори укладені в електронній формі, відповідач погодився з їх умовами, кредитні кошти отримав, а комісії та штрафні санкції передбачені умовами договорів.
19.08.2026 позивач подав заяву про виконання ухвали суду від 14.08.2026, у якій повідомив, що умовами кредитного договору, на його думку, не передбачено обов`язку первісного кредитора звертатися до позичальника з вимогою про дострокове повернення коштів. Щодо документів, які підтверджують фактичне надання платних послуг, деталізованого розрахунку неустойки та пені, позивач зазначив, що надати такі документи не може, оскільки право вимоги йому було відступлено вже із нарахованою заборгованістю.
20.08.2026 відповідач подав заперечення на відповідь на відзив та пояснення щодо виконання ухвали суду від 14.08.2026, у яких вказав, що позивачем не надано доказів пред`явлення вимоги про дострокове повернення кредиту, фактичного надання конкретних платних послуг за комісією у розмірі 8 176,00 грн., а також деталізованого та документально підтвердженого розрахунку 8 000,00 грн. неустойки та 15 000,00 грн. пені.
Оцінивши надані сторонами докази у їх сукупності, суд дійшов таких висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно з ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Положеннями ч.2 ст. 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
За змістом ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Положеннями ч.1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу фактор передає або зобов`язується передати грошові кошти клієнту шляхом сплати ціни права грошової вимоги за плату (винагороду) (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити фактору своє право грошової вимоги до боржника.
Судом встановлено, що факт укладення кредитного договору № 7461841 від 01.09.2025 та договору позики № 7277725 від 22.08.2025 підтверджується наданими позивачем копіями договорів, додатками до них, графіками платежів, розрахунками заборгованості та витягами з реєстрів боржників. Факт отримання відповідачем кредитних коштів у сумі 7 000,00 грн. та 7 500,00 грн. відповідачем прямо не заперечується.
Перехід до позивача права вимоги за кредитним договором № 7461841 підтверджується договором факторингу № 27012026 від 27.01.2026, актом приймання-передачі реєстру боржників та витягом з реєстру боржників, відповідно до якого до позивача перейшло право вимоги до відповідача за договором № 7461841. Перехід права вимоги за договором позики № 7277725 також підтверджується наданими позивачем документами щодо відступлення права вимоги та відповідним реєстром боржників.
Відповідач доказів повернення отриманих кредитних коштів або сплати заборгованості суду не надав.
Щодо кредитного договору № 7461841 суд враховує, що відповідач отримання 7 000,00 грн. не заперечив, доказів повернення цієї суми не надав, а остаточний строк повернення кредиту за умовами договору визначений 27.08.2026. Станом на час ухвалення рішення зазначений строк настав, у зв`язку з чим вимога про стягнення основної суми боргу у розмірі 7 000,00 грн. є доведеною.
Комісія за надання кредиту у розмірі 1 890,00 грн. передбачена пунктом 1.5.1 кредитного договору № 7461841, нараховується одноразово в момент видачі кредиту та відображена у наданому позивачем розрахунку заборгованості. З огляду на укладення договору, отримання кредитних коштів та відсутність доказів сплати цієї суми, вимога в цій частині є доведеною.
Разом з тим вимога про стягнення 8 176,00 грн. комісії за обслуговування кредиту задоволенню не підлягає. Відповідач заперечив проти цієї складової боргу, а ухвалою суду від 14.08.2026 у позивача було витребувано перелік конкретних платних послуг, вартість яких включена до цієї комісії, докази фактичного надання таких послуг відповідачу та розмежування платних послуг і тих послуг, які відповідно до законодавства про споживче кредитування мають надаватися безоплатно.
Позивач таких доказів не надав, а у заяві від 19.08.2026 фактично повідомив про неможливість їх подання. Саме лише зазначення відповідної суми у договорі, графіку платежів або реєстрі боржників за наявності заперечень відповідача не є достатнім доказом фактичного надання конкретних платних послуг та обґрунтованості їх вартості.
Вимога про стягнення 8 000,00 грн. неустойки за кредитним договором № 7461841 також не підлягає задоволенню, оскільки позивач після витребування судом не надав деталізованого розрахунку із зазначенням дати кожного нарахування, суми кожного нарахування, виду порушення, договірної та правової підстави такого нарахування. Крім того, заявлена неустойка нарахована за період дії воєнного стану, а відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Щодо договору позики № 7277725 суд встановив, що відповідач не заперечив факт отримання 7 500,00 грн. Також із наданих матеріалів вбачається нарахування 21,75 грн. відсотків та 90,75 грн. комісії, які передбачені умовами договору та не спростовані відповідачем належними доказами. Тому вимоги у цій частині підлягають задоволенню у загальному розмірі 7 612,50 грн.
Водночас вимога про стягнення 15 000,00 грн. пені за договором позики № 7277725 задоволенню не підлягає, оскільки позивачем не надано деталізованого та документально підтвердженого розрахунку такої пені із зазначенням періоду, дат нарахування, бази нарахування, застосованої ставки та суми кожного нарахування. Крім того, зазначена пеня є відповідальністю за прострочення грошового зобов`язання у період дії воєнного стану, що виключає її стягнення з огляду на пункт 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України.
Відповідно до ч.1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи.
Відповідно до ч.1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Таким чином, належними та допустимими доказами підтверджено заборгованість відповідача перед позивачем у розмірі 16 502,50 грн., з яких: 7 000,00 грн. - основна сума боргу за кредитним договором № 7461841; 1 890,00 грн. - комісія за надання кредиту за кредитним договором № 7461841; 7 500,00 грн. - основна сума боргу за договором позики № 7277725; 21,75 грн. - відсотки за договором позики № 7277725; 90,75 грн. - комісія за договором позики № 7277725.
В іншій частині позовні вимоги не доведені належними та допустимими доказами, у зв`язку з чим задоволенню не підлягають.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 662,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 10.04.2026. Оскільки позов задоволено частково у розмірі 16 502,50 грн. із заявлених 47 678,50 грн, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 921,51 грн.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 274, 279 ЦПК України, ст.ст. 512, 514, 526, 530, 610, 611, 625, 629, 1048, 1049, 1054 ЦК України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», ЄДРПОУ 35625014, заборгованість за кредитним договором № 7461841 та договором позики № 7277725 у загальному розмірі 16 502 грн 50 коп. (шістнадцять тисяч п`ятсот дві гривні 50 копійок), з яких: за кредитним договором № 7461841: 7 000 грн. 00 коп. - заборгованість за основним зобов`язанням; 1 890 грн. 00 коп. - комісія за надання кредиту; за договором позики № 7277725: 7 500 грн. 00 коп. - заборгованість за основною сумою боргу; 21 грн. 75 коп. - відсотки; 90 грн. 75 коп. - комісія, судовий збір у розмірі 921 грн. 51 коп.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.
Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення виготовлено 03.09.2026

Суддя: Комаревцева Л.В.