Ічнянський районний суд Чернігівської області  

Провадження № 2/733/585/26
Єдиний унікальний №733/896/26
Рішення
Іменем України

09 липня 2026 року  м.Ічня

Ічнянський районний суд Чернігівської області у складі : головуючого судді - Вовченка А.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні Ічнянського районного суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Паріс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором
ВСТАНОВИВ:
05.06.2026 ТОВ «ФК «Паріс» в особі представника Антоненка А.В. звернулось до Ічнянського районного суду Чернігівської області з позовом, у якому просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 13 038,85 грн. та судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтував тим, що 17.09.2019 між ОСОБА_1 та АТ «РВС Банк» було підписано Заяву-Договір № 0039987 про надання банківської послуги, що є договором про приєднання до Публічної пропозиції АТ «РВС Банк» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. За умовами договору відповідачу було надано споживчий кредит у сумі 10 256,41 грн. строком на 24 місяці з фіксованою процентною ставкою 18% річних. Банк виконав свої зобов`язання в повному обсязі, перерахувавши кошти на картковий рахунок відповідача. 

05.03.2020 між АТ «РВС Банк» та ТОВ «ФК «Паріс» було укладено Договір про відступлення права вимоги № 05/03/2020-01, згідно з яким позивач набув права вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань щодо повернення кредиту та сплати щомісячних платежів, станом на 29.05.2026 у нього утворилася заборгованість у розмірі 13 038,85 грн., що складається з: тіла кредиту – 9 898,21 грн.; відсотків – 539,52 грн.; штрафних санкцій (пені) - 00,00 грн. 

Крім того, на підставі частини 2 статті 625 ЦК України та умов Публічної пропозиції, за період з 05.03.2020 по 23.02.2022 позивачем додатково нараховано 617,83 грн. 3% річних та 1983,29 грн. інфляційних втрат.

03.04.2020 року ТОВ «ФК «Паріс» направило відповідачу вимогу про усунення порушень, однак заборгованість відповідачк не погасив.

Ухвалою Ічнянського районного суду Чернігівської області від 15.06. 2026 відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про

інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Жодна із сторін клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін не заявляла. 
Відзив від відповідача ОСОБА_1 не надійшов.
Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.
Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 17.09.2019 між ОСОБА_1 та АТ «РВС Банк» було підписано Заяву-Договір № 0039987 про надання банківської послуги , що є договором про приєднання до Публічної пропозиції АТ «РВС Банк» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб.

Зі змісту вищевказаної Заяви-Договору слідує, що відповідач підписанням Заяви-Договору про надання банківської послуги (платіжна картка Простір), що є договором про приєднання до Публічної пропозиції АТ «РВС Банк» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб акцептував укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, який розміщений на сайті банку і беззастережно приєднався до його умов.

На підставі вищевказаної Заяви-Договору відповідачу було надано споживний кредит шляхом перерахунку на картковий рахунок 10 256,41 грн., строк дії кредиту - 24 місяці, процентна ставка 18% річних, тип ставки - фіксована, разова комісія при видачі кредиту - 2,5% від суми наданого кредиту, щомісячна комісія за супроводження кредиту - 3% від суми наданого кредиту.

05.03.2020 між АТ «РВС Банк» та ТОВ «ФК «Паріс» було укладено Договір про відступлення права вимоги № 05/03/2020-01, відповідно до умов якого АТ «РВС Банк» в порядку та на умовах, визначених Договором та чинним законодавством України, відступило (передало), а ТОВ «ФК «Паріс» прийняло (набуло) права вимоги АТ «РВС Банк» за кредитними договорами, зазначеними у Додатку № 1 до Договору.

Відповідно до Додатку № 1 до вищевказаного Договору про відступлення права вимоги, АТ «РВС Банк» відступило на користь ТОВ «ФК «Паріс» право вимоги до ОСОБА_1 за Заявою-Договором № 0039987 від 17.09.2019.

З наданого ТОВ «ФК «Паріс» розрахунку заборгованості слідує, що у зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 зобов`язань за Заявою-Договором № 0039987 від 17.09.2019 станом на 29.05.2026 у нього утворилася заборгованість у розмірі 13 038,85 грн., що складається з: тіла кредиту – 9 898,21 грн.; відсотків – 539,52 грн.; штрафних санкцій (пені) - 00,00 грн. 

Крім того, на підставі частини 2 статті 625 ЦК України та умов Публічної пропозиції, за період з 05.03.2020 по 23.02.2022 позивачем додатково нараховано 617,83 грн. 3% річних та 1983,29 грн. інфляційних втрат.

03.04.2020 ТОВ «ФК «Паріс» направляло на адресу відповідача вимогу про погашення заборгованості по кредитного договору, однак остання була залишена поза увагою .

На час розгляду справи судом, відповідачкою не надано доказів, що свідчать про погашення заборгованості.

Правовідносини між сторонами, які виникли на підставі вищенаведених фактичних обставин, регламентуються такими правовими нормами.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі статтею 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит)

позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботи, надати послугу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статями 526 та 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Згідно зі статтями 610 та 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняться від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи наведені положення закону та встановлені судом обставини справи, зокрема те, що відповідачка отримала кредитні кошти, однак у передбачений у Договорі строк їх не повернув, а також не сплатив комісію та проценти за користування кредитом, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитом у розмірі 9 898,21 грн., 539,52 грн. заборгованість за процентами, 617,83 грн. – 3% річних , а також інфляційні втрати у розмірі 1 983,29 грн. 

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується положеннями статті 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, то із відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2

662,40 грн.
Щодо вимог про стягнення витрат на правничу допомогу.
За нормами ст.137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
На підтвердження витрат правничої допомоги позивачем надано договір про надання правової допомоги від 01 березня 2026 року № 0103-2026, складений між ТОВ «ФК «Паріс» та адвокатом Антоненком А.В. , протоколом погодження вартості послуг до Договору про надання правничої допомоги від 01.03.2026 на суму 5 000 грн. звіт про надання юридичної допомоги № б/н , копією свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, додатковою угодою №1 до Договору №0103-2026 .
Враховуючи вказані норми, нескладність справи, розгляд якої здійснено судом в порядку спрощеного провадження, суд дійшов висновку, що вимога про стягнення

правничої допомоги підлягає частковому задоволенню у розмірі 3 000,00 грн.
При вирішенні питання про стягнення правничої допомоги судом враховано правові висновки Верховного Суду у справах № 755/9215/15-ц, № 922/445/19.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 3, 4, 5, 10, 12, 13, 76-81, 89, 137, 141, 259, 265, 268, 273, 277, 279, 280, 282 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Паріс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , місце реєстраціїї : АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Паріс» (код ЄДРПОУ 38962392, місцезнаходження юридичної особи: вул. Предславинська, буд. 37, оф. 535, м. Київ) заборгованість за Заявою-Договором № 0039987 від 17.09.2019 у розмірі 13 038,85 грн. , 3 000,00 грн. витрат на правничу допомогу та судовий збір у розмірі 2 662,40 грн., а всього 18 701 (вісімнадцять тисяч сімсот одна) грн. 25 коп.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне судове рішення складено та підписано 09 липня 2026 року.

Суддя А. В. Вовченко