ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 серпня 2026 року
м. Київ
справа № 753/6070/23
провадження № 61-16552св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Воробйової І. А., Коротуна В. М., 
учасники справи:
позивач -   ОСОБА_1 ,
відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Ковальська - Житлосервіс»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 05 липня 2023 року у складі судді Цимбал І. К. та постанову Київського апеляційного суду від 25 листопада 2025 року у складі колегії суддів: Верланова С. М., Невідомої Т. О., Нежури В. А.,

ВСТАНОВИВ:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ковальська - Житлосервіс» (далі - ТОВ Ковальська - Житлосервіс») про визнання дій неправомірними.
Свої вимоги обґрунтовував тим, що уклав із ТОВ «Ковальська - Житлосервіс» договір з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, за яким відповідач надає позивачеві відповідні послуги, а він оплачує їх за визначеним тарифом, до якого входить податок на додану вартість (далі - ПДВ).
Зазначав, що відповідач із 2022 року не є платником ПДВ, але продовжує нараховувати вартість комунальних послуг із урахуванням цього податку, який не надходить до державного бюджету, а акумулюється на рахунку ТОВ Ковальська - Житлосервіс». Кошти, які безпідставно стягував відповідач, він спрямував не на поповнення державного бюджету, а на своє безпідставне збагачення у період воєнного стану. Через це він втратив душевний спокій, вимушений звертатися до різних органів влади та суду для відновлення порушеного права, у зв`язку з чим вважав, що внаслідок протиправних дій відповідача йому заподіяно моральну шкоду, розмір якої, з урахуванням глибини моральних страждань, оцінив у сумі 7 000,00 грн.
З урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 03 липня 2023 року просив суд:
визнати дії ТОВ «Ковальська - Житлосервіс» із безпідставного нарахування ПДВ за послуги з утримання будинку АДРЕСА_1 за квартирою № 11 (о/р НОМЕР_1), який не сплачується до Державного бюджету України, а також із безпідставної відмови у здійсненні перерахунку за безпідставно нараховані та сплачені грошові кошти податку ПДВ - неправомірними;
зобов`язати ТОВ «Ковальська - Житлосервіс» здійснити перерахунок щомісячного нарахування плати за утримання будинку та прибудинкової території за квартирою № 11 (о/р НОМЕР_1 ) за безпідставно нарахований позивачеві податок ПДВ та не сплачений до Державного бюджету України;
стягнути з ТОВ «Ковальська - Житлосервіс» на користь позивача 7 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди. 
Короткий зміст судових рішень
Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 05 липня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано дії ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» щодо відмови ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку витрат по утриманню будинку та прибудинкової території за адресою: АДРЕСА_3 , без урахування податку на додану вартість неправомірними.
Зобов`язано ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» здійснити перерахунок ОСОБА_1 витрат по утриманню будинку та прибудинкової території за адресою: АДРЕСА_3 , без урахування податку на додану вартість, починаючи з 01 квітня 2022 року.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Суд першої інстанції виходив із того, що відповідач припинив бути платником ПДВ із 1 квітня 2022 року, не повідомив про це позивача, як споживача комунальних послуг, і продовжив нараховувати плату за послуги з урахуванням 20 % ПДВ. Отримані відповідачем кошти від оплати позивачем комунальних послуг у частині ПДВ за призначенням до державного бюджету не надходять, хоча закладені до тарифу саме з цією метою. Вказане підтверджує безпідставність нарахувань позивачеві ПДВ у структурі тарифу, який сторони фактично не узгоджували після введення в дію законодавства, що зобов`язало вчинити відповідні дії, але він продовжив діяти за звичаєм ділового обороту. Позивач не надав докази того, що оскаржені дії відповідача завдали будь-які емоційні страждання.
Постановою Київського апеляційного суду від 09 січня 2024 року рішення Дарницького районного суду міста Києва від 05 липня 2023 року в частині задоволених позовних вимог скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
Судове рішення апеляційний суд аргументував тим, що позивач не надав доказів того, що відповідач додатково нараховує 20 % ПДВ; цей податок фактично є складовою структури тарифу. Відповідач правомірно відмовив позивачеві у перерахунку оплати за житлово-комунальні послуги. нарахований відповідачем ПДВ є складовою структури тарифу на утримання будинку та прибудинкової території.
Постановою Верховного Суду від 13 лютого 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Київського апеляційного суду від 09 січня 2024 року скасовано, справу направлено до нього на новий розгляд.
Верховний Суд, скасовуючи постанову Київського апеляційного суду від 09 січня 2024 року, зазначив, що суд апеляційної інстанції, встановлюючи обставини справи, не з`ясував: 1) за який період позивач просив відповідача перерахувати вартість послуг; 2) упродовж якого часу відповідач був платником єдиного податку третьої групи; 3) які послуги входили до складу утримання будинку і споруд та прибудинкової території будинку; 4) виробником (виконавцем) яких із цих послуг був власне відповідач, а яких - інші особи; 5) чи нараховував відповідач, будучи платником єдиного податку третьої групи, ПДВ позивачеві за тими послугами, які він виконував; 6) якщо так, то за який період і за які саме послуги.
Постановою Київського апеляційного суду від 25 листопада 2025 року рішення Дарницького районного суду міста Києва від 05 липня 2023 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВ «Ковальська - Житлосервіс» про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії і в частині стягнення із ТОВ «Ковальська - Житлосервіс» на користь держави судових витрат у розмірі 2 147,20 грн скасовано та ухвалено нове рішення в цій частині.
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВ «Ковальська - Житлосервіс» про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії відмовлено. В іншій частині рішення Дарницького районного суду міста Києва від 05 липня 2023 року залишено без змін.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про зобов`язання ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» здійснити перерахунок ОСОБА_1 витрат по утриманню будинку та прибудинкової території, апеляційний суд виходив із того, що дослідженими у справі доказами у їх сукупності та взаємозв`язку, не підтверджується, що ТОВ «Ковальська - Житлосервіс», будучи платником єдиного податку третьої групи, нараховувало позивачеві вартість житлово-комунальних послуг із включенням ПДВ у період з 01 квітня 2022 року до 01 серпня 2023 року
У решті апеляційний суд погодився з рішенням суду першої інстанції як таким, що ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, вважав його законним та обґрунтованим і не вбачав підстав для його скасування.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
30 грудня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами обох інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.
Підставою касаційного оскарження судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, а саме суд застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 06 грудня 2023 року у справі №362/122/15-ц.
Крім того, зазначає, що відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України).
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Касаційна скарга аргументована тим, що суди неповно дослідили обставини справи, не надали їм належної правової оцінки та дійшли помилкових висновків при вирішенні спору.
Заявник зазначає, що отримані відповідачем від позивача кошти від щомісячної оплати позивачем послуг по утриманню будинку включали в себе неіснуючий розмір податку ПДВ, який вказував позивач у щомісячних платіжних квитанціях при оплаті послуг, але відповідач до державного бюджету не перераховував, а залишав у своєму розпорядженні, що, фактично, було переплатою з боку позивача.
Відповідач приховав інформацію від позивача та інших споживачів, не поінформував про відсутність у тарифі нарахованого на складові ПДВ та намагався за рахунок продовження безпідставних нарахувань розміру вартості послуг з ПДВ отримати від споживачів значні кошти, які без згоди платників використав не за цільовим призначенням платника платежу, а їх привласнив.
Доводи інших учасників справи
Представник ТОВ «Ковальська - Житлосервіс» подав відзиви, в яких просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін як такі, що ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Рух справи в суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 19 січня 2026 року поновлено ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження постанови Київського апеляційного суду від 25 листопада 2025 року.
Відкрито касаційне провадження у даній справі.
Витребувано з Дарницького районного суду міста Києва цивільну справу № 753/6070/23 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ковальська - Житлосервіс» про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії, відшкодувати моральну шкоду.
Матеріали справи № 753/6070/23 надійшли до Верховного Суду.
Обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій 
Суди встановили, що позивач є власником квартири АДРЕСА_4 .
Згідно з розпорядженням Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації від 28 грудня 2006 року № 1543 ТОВ «Ковальська - Житлосервіс» є обслуговуючою організацією та надавачем послуг з утримання будинку і споруд та прибудинкової території вказаного будинку. Послуги позивач отримує на підставі раніше укладеного договору з відповідачем як із обслуговуючою організацією.
ТОВ «Ковальська - Житлосервіс» не є управителем будинку за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки рішення з приводу передачі відповідачу функцій з управління будинком співвласники останнього на відповідних зборах не приймали.
15 листопада 2017 року Київська міська державна адміністрація затвердила розпорядження № 1444, згідно з яким визначила тариф за послуги відповідача у розмірі 6,53 грн за 1 кв. м, до складу якого входить сплата 20 % ПДВ. На підставі цього тарифу відповідач нараховує плату за надані ним послуги.
Згідно з розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 14 листопада 2019 року № 1977 «Про визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)» з 10 червня 2018 року органи місцевого самоврядування втратили повноважень щодо встановлення коригування тарифів на послуги, і з метою приведення у відповідність до законодавства розпоряджень виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) розпорядження № 1444 визнане таким, що втратило чинність. Відповідний тариф, встановлений згідно з розпорядженням № 1444, досі продовжує діяти для співвласників будинку.
Із 24 травня 2004 року ТОВ «Ковальська - Житлосервіс» має статус платника ПДВ.
01 квітня 2022 року відповідач змінив систему оподаткування: перейшов із загальної системи на єдиний податок як платник третьої групи за ставкою 2 % без сплати ПДВ, у зв`язку з чим не має права здійснювати операції з ПДВ.
07 жовтня 2022 року позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок за о/р НОМЕР_1 безпідставно нарахованих і отриманих коштів - ПДВ, сплаченого у складі вартості послуг з утримання будинку та прибудинкової території, починаючи з 03 червня 2022 року.
10 листопада 2022 року ТОВ «Ковальська - Житлосервіс» відмовило позивачу у перерахунку за нараховані й отримані від позивача суми ПДВ за о/р НОМЕР_1 , посилаючись на те, що комунальні послуги нараховуються відповідно до визначеного тарифу, який не переглядався співвласниками будинку. Відповідач також зазначив, що зросли, зокрема ціни на товари та послуги, тому він перерозподілив його фактичні витрати на утримання будинку
Позиція Верховного Суду
Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Підставою касаційного оскарження оскаржуваних судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, а саме суд застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 06 грудня 2023 року у справі №362/122/15-ц; відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України).
Касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Згідно з частиною першою статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (частина перша статті 901 ЦК України).
Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (частина перша статті 903 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»)Ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.
Податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Виконання податкового обов`язку може здійснюватися платником податків самостійно або за допомогою свого представника чи податкового агента (пункти 36.1 і 36.4 статті 36 ПК України).
Податок на додану вартість - непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу (підпункт 14.1.178 пункту 14.1 статті 14 ПК України).
Об`єктом оподаткування є операції платників податку [на додану вартість] з постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу (підпункт «б» пункту 185.1 статті 185 ПК України).
Позивач, звертаючись до суду з цим позовом, посилався на те, що є власником квартири у багатоквартирному будинку, в якому відповідач надає послуги з утримання цього будинку та прибудинкової території, як обслуговуюча компанія. З 01 квітня 2022 року відповідач перейшов із загальної системи оподаткування на 2 % єдиного податку для платників третьої групи, які не сплачують податок на додану вартість. Оскільки відповідач відмовив позивачеві у перерахунку витрат з утримання будинку та прибудинкової території без урахування ПДВ із 01 квітня 2022 року, позивач просив суд визнати таку відмову неправомірною, зобов`язати відповідача перерахувати ці витрати та компенсувати моральну шкоду.
Суд першої інстанції вважав обґрунтованими вимоги позивача про визнання неправомірною відмови відповідача перерахувати позивачеві витрати з утримання будинку та прибудинкової території без урахування ПДВ та зобов`язання відповідача перерахувати ці витрати без урахування ПДВ із 01 квітня 2022 року. Вказав, що відповідач мав виключити з оплати житлово-комунальних послуг ПДВ після переходу на єдиний податок.
Скасовуючи попереднє судове рішення апеляційного суду, який вважав позов необґрунтованим, та направляючи справу на новий апеляційний розгляд, Верховний Суд зазначив, що як платник єдиного податку третьої групи ТОВ «Ковальська - Житлосервіс» могло вимагати від ОСОБА_1 сплату ПДВ за послуги, придбані з ПДВ в інших юридичних осіб-платників ПДВ, а щодо послуг, виконавцем яких був сам відповідач, - лише впродовж періоду, коли він перебував на загальній системі оподаткування, та звернув увагу на необхідність перевірки, зокрема, чи нараховував відповідач, будучи платником єдиного податку третьої групи, ПДВ позивачеві за тими послугами, які він виконував.
При новому розгляді справи суд встановив, що ГУ ДПС у місті Києві ДПС України була проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «Ковальська - Житлосервіс» із питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01 жовтня 2019 року до 31 березня 2023 року, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та іншого законодавства за відповідний період, відповідно до затвердженого плану документальної перевірки. Одним з податків, які були предметом зазначеної перевірки, був податок на додану вартість. За результатами перевірки ГУ ДПС у місті Києві ДПС України 07 червня 2023 року складено акт «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Ковальська-Житлосервіс», згідно з яким:
перевіркою повноти визначення податкових зобов`язань щодо податку на додану вартість за період з 01 жовтня 2019 року по 31 березня 2023 року не встановлено їх заниження чи завищення;
перевіркою правомірності визначення податкового кредиту за період із 01 жовтня 2019 року до 31 березня 2023 року не встановлено його завищення;
перевіркою повноти нарахування податку на додану вартість за період із 01 жовтня 2019 року до 31 березня 2023 року не встановлено заниження податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету.
Дослідивши у справі докази, апеляційний суд установив, що матеріалами справи не підтверджується і позивач не довів, що ТОВ «Ковальська - Житлосервіс», будучи платником єдиного податку третьої групи, нараховувало йому вартість житлово-комунальних послуг із включенням ПДВ у період із 01 квітня 2022 року до 01 серпня 2023 року. 
Дійшовши висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВ «Ковальська - Житлосервіс» в частині визнання дій неправомірними та зобов`язання ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» здійснити перерахунок, апеляційний суд скасував в цій частині рішення суду першої інстанції та відмовив у задоволенні зазначених вимог.
Верховний Суд погоджується із указаними висновками апеляційного суду.
Апеляційний суд правильно застосував норми матеріального права у спірних правовідносинах та не допустив порушень норм процесуального права, які б давали підстави для скасування оскаржуваних судових рішень, тому доводи касаційної скарги з цього приводу є безпідставними. Апеляційний суд також урахував усі вказівки Верховного Суду у постанові від 13 лютого 2025 року.
Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судом та додаткового правового аналізу не потребують.
Посилання в касаційній скарзі на неврахування судом відповідних доказів, Верховний Суд не бере до уваги, оскільки вони були предметом дослідження апеляційним судом із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.
Правильними також є висновки судів першої та апеляційної інстанції щодо відсутності підстав для компенсації моральної шкоди, з огляду на те, що позивач не надав доказів того, що оскаржені дії відповідача зумовили емоційні страждання.
Колегія суддів відхиляє посилання в касаційній скарзі на неврахування судами висновків, викладених Верховним Судом в постановах, що зазначені заявником в касаційній скарзі, оскільки висновки у цих справах і у справі, що переглядається, а також встановлені судами фактичні обставини, що формують зміст спірних правовідносин, є різними, у зазначених справах суди виходили з конкретних обставин та фактично-доказової бази з урахуванням наданих сторонами доказів, оцінюючи їх у сукупності.
Відповідно до пункту 3 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у тих випадках, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
Зі змісту вказаної норми права вбачається, що вона спрямована на формування єдиної правозастосовчої практики шляхом висловлення Верховним Судом висновків щодо питань застосування тих чи інших норм права, які регулюють певну категорію правовідносин та підлягають застосуванню судами під час вирішення спору.
Отже, у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини другої статті 389 ЦПК України, крім встановлення відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, обов`язковому дослідженню підлягає також питання щодо необхідності застосування таких правових норм для вирішення спору, з огляду на встановлені фактичні обставини справи.
Аргументуючи підстави касаційного оскарження, передбачені у пункті 3 частини другої статті 389 ЦПК України, заявник зазначає, що відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
Зазначені доводи заявника відхиляються касаційним судом з огляду на те, що оскаржувані судові рішення ухвалені е за результатами оцінки у сукупності всіх доказів та обставин справи. Водночас, як свідчить характер доводів заявника, вони фактично зводяться до незгоди із наданою судом оцінкою обставин справи та вказують на переоцінку доказів у справі, що суперечить положенням статті 400 ЦПК України.
Інші аргументи касаційної скарги є ідентичними доводам заявника, яким судами надана належна оцінка, тому Верховний Суд дійшов висновку про відсутність необхідності повторно відповідати на ті самі доводи, які не спростовують висновків суду та не дають підстав вважати, що суди порушили норми процесуального права, про що зазначає у касаційній скарзі заявник. 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/1 б-ц (провадження № 14-446цс18) викладено правовий висновок про те, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів. 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Доводи касаційної скарги не дають підстави для висновку, що рішення суду першої інстанції у нескасованій при перегляді апеляційним судом частині та постанова апеляційного суду ухвалені без додержання норм матеріального та процесуального права. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає необхідним касаційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції у нескасованій при перегляді апеляційним судом частині та постанову апеляційного суду - без змін.
Щодо судових витрат
Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки в цій справі оскаржувані судові рішення підлягають залишенню без змін, розподіл судових витрат Верховний Суд не здійснює.
Керуючись статтями 400,401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 05 липня 2023 року у нескасованій при перегляді апеляційним судом частині та постанову Київського апеляційного суду від 25 листопада 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: М. Є. Червинська

І. А. Воробйова

В. М. Коротун