Справа № 766/10882/26
н/п 3/766/2349/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 вересня 2026 року м. Херсон

Суддя Херсонського міського суду Херсонської області Єпішин Ю.М., розглянувши матеріали, які надійшли з ІНФОРМАЦІЯ_1 та Херсонської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону, про адміністративні правопорушення, передбачені ч.2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП), відносно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , місце роботи, військове звання, посада: військова частина НОМЕР_2 , заступник командира 1 батальйону морської піхоти з психологічної підтримки персоналу військової частини НОМЕР_2 , у військовому званні майор,-
встановив:

До Херсонського міського суду Херсонської області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за ч.2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП).
Згідно з протоколом про вчинення адміністративного правопорушення ОДХ № 101 від 18.06.2026 року, направленого до суду з ІНФОРМАЦІЯ_1 , заступник командира НОМЕР_3 батальйону морської піхоти з психологічної підтримки персоналу військової частини НОМЕР_2 майор ОСОБА_1 , будучи військовою службовою особою, уповноваженою наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 16.03.2026 на проведення службового розслідування за фактом ймовірної переплати грошового забезпечення матросу ОСОБА_2 , перебуваючи за місцем дислокації військової частини НОМЕР_2 в Херсонській області (більш точна адреса не зазначається у зв?язку з дією правового режиму воєнного стану), усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи можливість настання шкідливих наслідків, однак легковажно розраховуючи на їх відвернення, достовірно знаючи, що він як посадова особа, що проводить службове розслідування, зобов?язаний вживати всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об?єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення, виявляти (з?ясовувати) обставини, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також встановлювати обставини, які пом?якшують або обтяжують відповідальність правопорушника, діючи всупереч пунктів 3, 5, 8 розділу 2, пунктів 1, 2 розділу 4, пунктів 1, 2 розділу 8 Порядку N?608, хоча мав можливість, але не вжив всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об?єктивного розслідування обставин переплати грошового забезпечення, виявлення обставин, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також встановлення обставин, які пом?якшують або обтяжують відповідальність правопорушника, а саме: не перевірив доводи сержанта ОСОБА_3 про відсутність у нього обов?язку здійснювати облік військовослужбовців, що перебувають на лікуванні за межами військової частини, не дослідив належним чином визначені Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, Положенням про військове корабельне господарство, Інструкції №280, посадові обов?язки начальника медичного пункту (ст. 110-1 Статуту), командира роти (ст.ст. 111, 112 Статуту, пункти 5.18.1.3, 5.18.1.4. Положення, п. 12 Р. І, п.п. 6 п. 13 Р. 1 Інструкції №280), начальника медичної служби в/ч НОМЕР_2 (ст. 87 Статуту, п. 3.1.9, 3.2.17 Положення), не витребував і не дослідив посадові та функціональні обов?язки, та не відібрав пояснення у зазначених посадових осіб.
Внаслідок недбалого ставлення до обов?язків військової служби майором ОСОБА_1 станом на даний час справжні причини та умови, що сприяли переплаті грошового забезпечення ОСОБА_2 не встановлені, протиправну поведінку особи (осіб) у зв?язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею (ними) обов?язків військової служби або службових обов?язків, причинний зв?язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою, умисність чи необережність дій (бездіяльність) винної (винних) особи (осіб) та обставини, за яких заподіяно шкоду не встановлені, не надано правову оцінку дій (бездіяльності) командира роти, начальника медичної служби, начальника штабу батальйону, до обов?язків яких входить здійснення обліку особового складу.
Крім того, внаслідок безвідповідального ставлення майора ОСОБА_1 до своїх обов?язків як особи, яка проводить службове розслідування, сержанта ОСОБА_3 було безпідставно та протиправно притягнуто до дисциплінарної та матеріальної відповідальності за невиконання обов?язків, які не передбачені статтею 110-1 Статуту внутрішньої служби ЗС України та не закріплені за ним жодним іншим нормативно-правовим актом, чим вчинив недбале ставлення до військової служби військовою службовою особою в умовах особливого періоду, відповідальність за що передбачена ч. 2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Крім того, згідно з протоколом про вчинення адміністративного правопорушення б/н від 18.06.2026 року, направленого до суду з Херсонської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону, заступник командира 1 батальйону морської піхоти з психологічної підтримки персоналу військової частини НОМЕР_2 майор ОСОБА_1 , будучи військовою службовою особою, уповноваженою наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 16.03.2026 на проведення службового розслідування за фактом ймовірної переплати грошового забезпечення ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем дислокації військової частини НОМЕР_2 в Херсонській області (більш точна адреса не зазначається у зв?язку з дією правового режиму воєнного стану), у період з 16 березня 2026 року до 18 червня 2026 року (порушення на даний час не припинено), усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи можливість настання шкідливих наслідків, однак легковажно розраховуючи на їх відвернення, достовірно знаючи, що він як особа, що проводить службове розслідування, зобов?язаний вживати всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об?єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення, виявляти (з?ясовувати) обставини, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також встановлювати обставини, які пом?якшують або обтяжують відповідальність правопорушника, діючи всупереч пунктів 3, 5, 8 розділу 2, пунктів 1, 2 розділу 4, пунктів 1, 2 розділу 8 Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 №608, хоча мав можливість, але не вжив всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об?єктивного розслідування обставин переплати грошового забезпечення ОСОБА_4 , виявлення обставини, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також встановлення обставин, які пом?якшують або обтяжують відповідальність правопорушника, а саме: не перевірив доводи ОСОБА_3 про відсутність у нього обов?язку здійснювати облік військовослужбовців, що перебувають на лікуванні за межами військової частини, не дослідив належним чином визначені Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, Положенням про військове корабельне господарство, Інструкції з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України, затвердженою наказом МО України від 15.09.2022 № 280, посадові обов?язки начальника медичного пункту (ст. 110-1 Статуту), командира роти (ст.ст. 111, 112 Статуту, пункти 5.18.1.3, 5.18.1.4. Положення, п. 12 Р. І, п.п. 6 п. 13 Р. 1 Інструкції), начальника медичної служби бригади (ст. 87 Статуту, п. 3.1.9, 3.2.17 Положення), начальника штабу батальйону (ст.ст.103, 104 Статуту), та не витребував і не дослідив посадові та функціональні обов?язки, не відібрав пояснення зазначених посадових осіб.
Внаслідок недбалого ставлення до обов?язків військової служби майором ОСОБА_1 станом на даний час справжні причини та умови, що сприяли переплаті грошового забезпечення ОСОБА_5 не встановлені, протиправну поведінку особи (осіб) у зв?язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею (ними) обов?язків військової служби або службових обов?язків, причинний зв?язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою, умисність чи необережність дій (бездіяльність) винної (винних) особи (осіб) та обставини, за яких заподіяно шкоду не встановлені, не надано правову оцінку дій (бездіяльності) командира роти, начальника медичної служби, начальника штабу батальйону, до обов`язків яких входить здійснення обліку особового складу.
Крім того, внаслідок безвідповідального ставлення майора ОСОБА_1 до своїх обов`язків як особи, яка проводить службове розслідування, сержанта ОСОБА_3 було безпідставно та протиправно притягнуто до дисциплінарної та матеріальної відповідальності за невиконання обов?язків, які не передбачені статтею 110-1 Статуту внутрішньої служби ЗС України та не закріплені за ним жодним іншим нормативно-правовим актом.
За вказане правопорушення передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.
Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 01.09.2026 року, об`єднано в одне провадження адміністративні матеріали 766/10884/26, 766/10882/26, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності ч.2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення, присвоївши адміністративним матеріалам №766/10882/26.
05.07.2026 року ОСОБА_1 подано до суду письмові пояснення згідно з якими просить закрити провадження у справі про адміністративні правопорушення передбачені ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.
Під час судового розгляду ОСОБА_1 заперечував проти обставин зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення, просив закрити відносно нього справи про адміністративні правопорушення за відсутності в його діях події і складу адміністративного правопорушення.
Прокурор в судовому засіданні зазначив, що в діях ОСОБА_1 наявний склад, адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП, вина останнього доводиться доданим до протоколу доказами та наявні достатні підстави для притягнення останнього до адміністративної відповідальності та накладання стягнення у виді штрафу.
На обґрунтування вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень за ч.2 ст. 172-15 КУпАП надані наступні докази:
- протоколи від 18.06.2026 року про військове адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 передбачені ч.2 ст. 172-15 КУпАП;
- витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 16.03.2026 року № 109;
- акт службового розслідування;
- витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 23.02.2026 року № 249;
- положення про медичну службу військової частини НОМЕР_2 ;
- лист №1364/8337 від 12.06.2026 року;
- витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 10.04.2026 року № 447;
- довідка № 1482-1364 від 12.06.2026 року;
- звернення;
- пояснення ОСОБА_6 ;
- довідку розрахунок;
- довідку про оцінку шкоди;
- витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 14.06.2025 року № 173;
- витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 19.04.2025 року № 117;
- довідка № 1522-1364 від 18.06.2026 року;
- пояснення ОСОБА_3 , ОСОБА_1 ;
- подання щодо усунення порушень;
- витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 28.02.2026 року № 67;
- витяг з ЄРДР;
- витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 16.03.2026 року № 111;
- витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 14.02.2026 року № 179;
- протокол допиту як свідка ОСОБА_3 .
Дослідивши матеріали, заслухавши пояснення учасників справи, суд приходить до висновку, що дана справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю з таких підстав.
Відповідно до частин першої - другої статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Статтею 245 КУпАП визначено, що завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішенні її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Так, ст. 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення та ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.
Об`єктивна сторона складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, полягає у недбалому ставленні військової службової особи до військової служби, вчиненому в умовах особливого періоду, тобто у невиконанні або неналежному виконанні військовою службовою особою своїх обов`язків, передбачених законами, військовими статутами, положеннями, наказами командування.
Недбале ставлення до служби припускає несумлінне ставлення службової особи до покладених на неї службових обов`язків, що виявляється в їх невиконанні (бездіяльність) або у неналежному виконанні (дія).
Несумлінне ставлення до службових обов`язків характеризує об`єктивну сторону вчиненого і полягає в тому, що за наявності реальної можливості діяти так, як того вимагають інтереси служби, винний або взагалі не діє, або хоча і діє, але неналежним чином.
Верховний Суд України у своїй постанові від 21 травня 2021 року у справі №185/12161/15-к вказав, що, при встановленні недбалого ставлення до військової служби у формі невиконання службових (посадових) обов`язків необхідно встановити, що винний зобов`язаний був вчинити ті дії, невиконання яких ставиться йому за вину. Військова службова особа може відповідати за недбале ставлення до військової служби лише у тому випадку, коли вона не тільки повинна була через свій службовий обов`язок виконати ті чи інші дії, але й могла, тобто мала реальну можливість виконати їх належним чином.
Недбале ставлення до військової служби характеризується невиконанням або неналежним виконанням військовою службовою особою своїх обов`язків, передбачених законами, військовими статутами, положеннями, інструкціями, наказами, через несумлінне ставлення до них; наявністю негативних наслідків, що порушують встановлений порядок здійснення військовими службовими особами своїх функцій щодо забезпечення належного рівня військової дисципліни, статутного порядку, збереження військового майна, що є складовою воєнної безпеки України. Так, недбале ставлення до військової служби - це правопорушення у сфері службової діяльності, яке вчинюється тільки з необережності. З суб`єктивної сторони воно характеризується злочинною самовпевненістю або злочинною недбалістю. При службовій недбалості за наявності об`єктивної можливості діяти так, як того вимагають інтереси служби, службова особа безвідповідально, неякісно ставиться до виконання своїх обов`язків, у зв`язку з чим виконує їх неналежним чином або взагалі не виконує.
Згідно витягів з наказів командира військової частини НОМЕР_2 від 14.02.2026 року № 179 про результати проведення службового розслідування за фактом неповернення з лікування матроса ОСОБА_7 та від 23.02.2026 року № 249, про результати проведення службового розслідування за фактом неповернення з лікування матроса ОСОБА_8 , службові розслідування - завершено.
Згідно витягів з наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 16.03.2026 року № 109, №111 про призначення службового розслідування за фактом ймовірної переплати грошового забезпечення матросу ОСОБА_9 , матросу ОСОБА_4 , проведення службового розслідування доручено заступнику командира батальйону з психологічної підтримки персоналу 1 батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_2 майору ОСОБА_10 .
Відповідно до протоколів про адміністративні правопорушення від 18.06.2026 року ОСОБА_1 інкримінується недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, яке виразилося у тому, що він, внаслідок безвідповідального ставлення до своїх обов?язків як особи, яка проводить службове розслідування, сержанта ОСОБА_3 було безпідставно та протиправно притягнуто до дисциплінарної та матеріальної відповідальності за невиконання обов?язків, які не передбачені статтею 110-1 Статуту внутрішньої служби ЗС України та не закріплені за ним жодним іншим нормативно-правовим актом.
Актами службового розслідування №447, № 448 від 10.04.2026 року визнано що сержант ОСОБА_3 вчинив дисциплінарне правопорушення, що призвело до надлишкових виплат грошового забезпечення особовому складу, які самовільно залишили лікувальний заклад та сержанта ОСОБА_3 притягнуто до дисциплінарної відповідальності, накладено дисциплінарне стягнення «Догана», притягнуто останнього до повної матеріальної відповідальності.
Наказами командира військової частини НОМЕР_2 (з основної діяльності) від 10.04.2026 року № 447 «Про результати проведення службового розслідування щодо уточнення причин та умов, що сприяли імовірній переплаті грошового забезпечення матросу ОСОБА_9 », № 448 «Про результати проведення службового розслідування щодо уточнення причин та умов, що сприяли імовірній переплаті грошового забезпечення матросу ОСОБА_4 », службове розслідування визнано завершеним та встановлено, що сержант ОСОБА_3 , вчинив дисциплінарне правопорушення, що полягало у безвідповідальному ставленні до виконання обов`язків військової служби та проявилась у неналежному веденні обліку військовослужбовців 1 батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_2 , які перебувають на лікуванні, що призвело до надлишкових виплат грошового забезпечення особовому складу, який самовільно залишив лікувальний заклад, чим порушив вимоги статті 4 Дисциплінарного статуту служби Збройних Сил України та статті 110-1 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України. Сержанта ОСОБА_3 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення «Догана», та притягнуто до повної матеріальної відповідальності. 
Дані накази підписані командиром військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_11 та погоджені: уповноваженою особою з питань запобігання та виявлення корупції військової частини НОМЕР_2 капітаном ОСОБА_12 , начальником фінансово-економічної служби - головним бухгалтером військової частини НОМЕР_2 майором ОСОБА_13 , помічником командира бригади з правової роботи - начальником юридичної служби військової частини НОМЕР_2 старшим лейтенантом юстиції ОСОБА_14 , начальником штабу - заступником командира військової частини НОМЕР_4 ОСОБА_15 . Проекти наказів підготовлені заступником командира 1 батальйону морської піхоти з психологічної підтримки персоналу військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_16 . Відповідність оформлення документів вимогам Інструкції з діловодства у Збройних силах України, затвердженої наказом Головнокомандувача Збройних Сил України від 31.01.2024 року № 40 засвідчені тимчасово виконуючим обов`язки начальника стройової частини відділення персоналу штабу військової частини НОМЕР_2 капітаном ОСОБА_17 та помічником командира - начальником служби охорони державної таємниці військової частини НОМЕР_2 майором ОСОБА_18 .
При цьому, матеріали справи не містять відомостей та належних доказів на підтвердження того, що рішення про притягнення ОСОБА_3 до дисциплінарної відповідальності, яке прийняте за результатами службового розслідування, було оскаржене у встановленому законом порядку та за результатами такого оскарження скасоване чи визнане неправомірним. Відомості та належні докази, які б свідчили про протилежне, у матеріалах справи відсутні.
За таких обставин сам по собі зміст подання в порядку вимог пункту 17 статті 7 Закону України «Про військову службу правопорядку у Збройних Силах України, щодо усунення порушень закону, причин та умов, що їм сприяли, внаслідок поверхневого, неповного та упередженого проведення службового розслідування ОСОБА_1 , внаслідок чого ОСОБА_3 було безпідставно притягнуто до дисциплінарної та матеріальної відповідальності за уявне невиконання обов`язків, які не передбачені ст. 110-1 Статуту внутрішньої служби ЗС України та не закріплені за жодним іншим нормативним актом, яке подано як доказ разом з протоколами про адміністративні правопорушення, не є достатньою підставою для висновку про те, що службове розслідування проведено з порушенням установленого порядку, а особу за його результатами неправомірно притягнуто до дисциплінарної відповідальності.
Матеріали справи не містять належних і достатніх доказів на підтвердження причинно-наслідкового зв`язку між діями (бездіяльністю) особи, яка проводила службове розслідування ОСОБА_1 , та неправомірним притягненням ОСОБА_3 до дисциплінарної відповідальності. Отже, за відсутності рішення компетентного органу чи суду, яким відповідний наказ або результати службового розслідування визнано незаконними чи скасовано, а також за відсутності інших належних, допустимих і достатніх доказів неправомірності проведеного службового розслідування, суд не має достатніх правових та фактичних підстав лише на підставі подання дійти висновку про неправомірність притягнення ОСОБА_3 до дисциплінарної відповідальності.
Відповідно, не може вважатися доведеним і твердження про те, що особа, яка проводила службове розслідування, тобто ОСОБА_1 , саме у зв`язку з його проведенням допустив недбале ставлення до військової служби. Такий висновок ґрунтувався б на припущеннях, а не на сукупності належних, допустимих та достатніх доказів, досліджених судом.
Відповідно до ч. 1 ст. 256 КпАП України протокол про адміністративне правопорушення як документ, що засвідчує факт неправомірних дій та є одним з основних джерел доказів, складається за встановленою формою і має містити дані, необхідні для вирішення адміністративної справи. 
Предмет судового розгляду обмежений даними, які вказані в протоколі про адміністративне правопорушення та які визначають його суть. 
Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява №16347/02, «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», заява №36673/04, «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява №926/08, рішення від 20.09.2016 р.). При цьому Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у вчиненні якого певною особою має доводитися в суді. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Протоколи про адміністративні правопорушення, складені відносно ОСОБА_1 не містить достатніх даних, які вказують на наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП, зокрема не зазначено обставин, які б свідчили про його службову недбалість, які конкретні дії він зобов`язаний був вчинити та у який спосіб, невиконання яких ставиться йому у провину.
Протоколи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 містять лише узагальнені посилання на допущені ним порушення, визначені загальними нормами, такими як Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, Дисциплінарний статуту Збройних Сил України.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і на закріпленій в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.
У рішенні у справі «Аллене де Рібемон проти Франції» ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.
За таких обставин, з урахуванням загального принципу про те, що всі сумніви щодо доведеності вини особи у вчиненні правопорушення необхідно тлумачити на її користь (ст.62 Конституції України), суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 не може бути притягнутий до відповідальності за ч.2 ст.172-15 КУпАП, отже, в діях останнього відсутній склад адміністративних правопорушень, передбачений ч.2 ст.172-15 КУпАП, що на підставі п. 1 ч. 1ст. 247 КУпАП України має своїм наслідком закриття провадження, оскільки провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 130, 247, 250-252, 280, 283, 284 КУпАП, -

постановив:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративних правопорушень.
Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Апеляційна скарга подається до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області.

Суддя Ю. М. Єпішин