Справа № 127/40273/25
Провадження 2/127/9673/25

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 липня 2026 року 	м. Вінниця	

Вінницький міський суд Вінницької області у складі головуючого судді Горбатюка В.В.,
за участю секретаря судового засідання Соушко Ю.О.,
позивачки ОСОБА_1 ,
представника відповідача Чуя В.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Вінницької міської ради про визнання права власності на кооперативну квартиру,
ВСТАНОВИВ:
До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Вінницької міської ради про визнання права власності на кооперативну квартиру.
Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 звернулась до Виконавчого комітету Вінницької міської ради із заявою про державну реєстрацію права власності на кооперативну квартиру АДРЕСА_1 . За результатами розгляду заяви державним реєстратором прав на нерухоме майно Москалюк Лесею Михайлівною прийнято рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій у зв`язку з відсутністю довідки кооперативу про членство особи в кооперативі та внесення таким членом пайового внеску в повному обсязі, виданої ЖБК «Молодіжний».
Позивачка зазначила, що вважає таке рішення державного реєстратора неправомірним, оскільки пайовий внесок за нерухоме майно нею сплачено в повному обсязі. Разом з тим вона позбавлена можливості отримати довідку ЖБК «Молодіжний», у зв`язку з чим у позасудовому порядку вирішити питання визнання за нею права власності на кооперативну квартиру неможливо.
В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 послалась на те, що на підставі рішення виконавчого комітету Вінницької міської Ради народних депутатів трудящих було затверджено список членів ЖБК «Молодіжний», згідно з яким надавались квартири та видавались ордери на заселення квартир у житловому будинку АДРЕСА_2 .
Позивачка вказала, що на підставі ордеру вона стала членом житлово-будівельного кооперативу №53 та сплатила в повному обсязі пайовий внесок за квартиру. Однак для державної реєстрації права власності на квартиру необхідна довідка про її членство у кооперативі та внесення пайового внеску в повному обсязі, яку вона отримати не може, оскільки ЖБК «Молодіжний» у м. Вінниці в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не зареєстрований і станом на дату звернення не є діючим.
З огляду на викладене ОСОБА_1 просила суд визнати за нею право власності на кооперативну квартиру АДРЕСА_1 .
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 26 січня 2026 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, позивачку звільнено від сплати судового збору, розгляд справи постановлено здійснювати у порядку загального позовного провадження, з роз`ясненням учасникам справи процесуальних прав та встановленням строків для подання заяв по суті справи.
У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позов підтримала та просила його задовольнити. Пояснила, що вважає надані нею докази достатніми для визнання за нею права власності на квартиру. Також зазначила, що інших доказів на підтвердження заявлених вимог у неї немає, документи про внесення пайових платежів не збереглися.
Представник відповідача Чуй В.П. у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував. Вказав, що матеріали справи не містять жодного документа, який підтверджує право власності позивачки на квартиру, її членство у житлово-будівельному кооперативі або внесення пайових внесків у повному обсязі. Також звертав увагу, що відповідач жодним чином не порушував прав позивачки. Просив у задоволенні позову відмовити.
Суд, заслухавши пояснення позивачки та представника відповідача, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини.
Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Москалюк Лесі Михайлівни від 16 травня 2025 року №78953962 зупинено розгляд заяви ОСОБА_1 від 14 травня 2025 року, реєстраційний номер 66918336, про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно.
Підставою для зупинення розгляду заяви зазначено подання документів для державної реєстрації прав не в повному обсязі, передбаченому законодавством, а саме відсутність довідки кооперативу про членство особи в кооперативі та внесення таким членом кооперативу пайового внеску в повному обсязі.
У вказаному рішенні державний реєстратор роз`яснив, що документи, які не подано заявником, мають бути подані державному реєстратору протягом 30 робочих днів з дня отримання цього рішення. Також зазначено, що у разі неусунення обставин, які стали підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви, у визначений строк буде прийнято рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій.
Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_2 від 30 червня 2025 року №79682405 відмовлено у проведенні реєстраційних дій за заявою ОСОБА_1 від 14 травня 2025 року, реєстраційний номер 66918336.
Підставою для відмови зазначено те, що після завершення строку, встановленого законом, заявником не усунуто обставини, які були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав, а саме не подано довідку кооперативу про членство особи в кооперативі та внесення таким членом кооперативу пайового внеску в повному обсязі.
КП «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації» 27 лютого 2024 року виготовлено технічний паспорт на квартиру у будинку квартирного типу, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 . Замовником технічного паспорта зазначена ОСОБА_1 .
Згідно з технічним паспортом реєстраційний номер у Реєстрі будівельної діяльності - TI01:3175-6190-5492-9117. Квартира розташована на першому поверсі, складається з коридору площею 4,1 кв.м, комори площею 1,5 кв.м, санвузла площею 3,0 кв.м, кухні площею 7,5 кв.м, кімнати площею 16,9 кв.м та балкона площею 1,2 кв.м. Загальна площа квартири становить 34,2 кв.м, житлова площа - 16,9 кв.м, допоміжна площа - 16,1 кв.м.
КП «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації» у довідці від 27 лютого 2024 року №971 повідомило ОСОБА_1 , що згідно з матеріалами інвентаризаційної справи №1037 будинок АДРЕСА_2 станом на 29 грудня 2012 року зареєстровано за житлово-будівельним кооперативом «Молодіжний» на підставі рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради №205 від 27 вересня 1990 року.
У цій же довідці КП «ВМБТІ» повідомило, що згідно з матеріалами інвентаризаційної справи №100552 на квартиру АДРЕСА_1 станом на 29 грудня 2012 року реєстрація права приватної власності не проводилась.
Також КП «ВМБТІ» зазначило, що станом на 07 лютого 2024 року загальна площа квартири становить 34,2 кв.м, у тому числі житлова - 16,9 кв.м, а відповідно до рішення 2 сесії 7 скликання Вінницької міської ради №71 від 25 грудня 2015 року вулицю Литвиненка в м. Вінниці перейменовано на АДРЕСА_2 .
Згідно з довідкою про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 25 листопада 2025 року, унікальний реєстраційний номер 201-20251125-0010813097, об`єктом оцінки є квартира в багатоповерховому житловому будинку за адресою: АДРЕСА_4 . Загальна площа квартири зазначена 34,20 кв.м, площа житлових приміщень - 16,90 кв.м, рік введення будинку в експлуатацію - 1990, поверховість будинку - 9, кількість кімнат у квартирі - 1. Оціночна вартість об`єкта оцінки становить 1758162,90 грн.
До матеріалів справи долучено копію заяви ОСОБА_3 від 31 серпня 2025 року, у якій він повідомив, що з моменту здачі в експлуатацію житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , він є членом житлово-будівельного кооперативу «Молодіжний» та мешкає в цьому будинку.
До матеріалів справи також долучено копію заяви ОСОБА_4 від 31 серпня 2025 року, у якій вона повідомила, що з моменту здачі в експлуатацію житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , членам житлово-будівельного кооперативу «Молодіжний» вона мешкає у цьому будинку у квартирі АДРЕСА_5 разом з ОСОБА_1 , яка мешкає у квартирі АДРЕСА_6 .
Інших письмових доказів на підтвердження набуття ОСОБА_1 права власності на спірну квартиру матеріали справи не містять.
Ордер на вселення у квартиру, рішення чи протокол житлово-будівельного кооперативу про прийняття ОСОБА_1 у члени кооперативу, рішення про надання їй квартири як члену кооперативу, довідка житлово-будівельного кооперативу про членство у кооперативі та внесення пайового внеску в повному обсязі, квитанції, членська книжка, пайова книжка, бухгалтерські документи або інші документи, які містять відомості про внесення ОСОБА_1 пайових внесків за квартиру, до суду не подані.
Суд надає правову оцінку встановленим обставинам та застосовує такі норми права.
Частинами першою-четвертою статті 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Частинами першою та другою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин /фактів/, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Частинами першою-четвертою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Частиною другою статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Частиною першою статті 79 ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Частинами першою та другою статті 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частинами першою-третьою статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу /групі однотипних доказів/, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу /групи доказів/.
Частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Частиною першою статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Частиною першою статті 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Частинами першою та другою статті 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.
Частинами другою та третьою статті 384 ЦК України передбачено, що член житлово-будівельного (житлового) кооперативу має право володіння і користування, а за згодою кооперативу - і розпоряджання квартирою, яку він займає в будинку кооперативу, якщо він не викупив її. У разі викупу квартири член житлово-будівельного /житлового/ кооперативу стає її власником.
Частиною першою статті 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
На час виникнення правовідносин щодо набуття права власності на майно житлово-будівельних кооперативів діяв Закон України «Про власність», який втратив чинність на підставі Закону України №997-V від 27 квітня 2007 року.
Статтею 15 Закону України «Про власність» було передбачено, що член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно.
Пунктом 5-1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 вересня 1987 року №9 «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» роз`яснено, що згідно зі статтею 15 Закону України «Про власність» член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатися нею на свій розсуд.
Відповідно до пункту 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» при вирішенні спорів про право власності на жилий будинок, на квартиру в житлово-будівельному або житловому кооперативі, на інші будівлі необхідно виходити з роз`яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у постановах з цих питань.
У постанові Верховного Суду від 15 жовтня 2025 року у справі №201/1512/22 викладено правовий висновок про те, що член житлово-будівельного кооперативу, який повністю вніс пайовий внесок за квартиру до 2013 року, набуває право власності на таке майно незалежно від державної реєстрації цього права.
Верховний Суд у постанові від 22 травня 2018 року у справі №923/1283/16 зазначив, що судове рішення за позовом про визнання права власності не породжує право власності, а лише підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює його.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 грудня 2021 року у справі №344/16879/15-ц, аналізуючи застосування статті 392 ЦК України, виходила з того, що визнання права власності є належним способом захисту тоді, коли позивач довів виникнення у нього відповідного речового права, однак це право оспорюється або не визнається іншою особою.
Пунктом 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень /далі - державна реєстрація прав/ - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Пунктом 81 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127, передбачено, що у разі участі особи у діяльності кооперативу документом, що підтверджує набуття у власність членом кооперативу завершеного будівництвом об`єкта, є видана таким кооперативом довідка про членство особи в кооперативі та внесення таким членом кооперативу пайового внеску в повному обсязі.
З наведеного правового регулювання та практики Верховного Суду суд виходить з того, що відсутність державної реєстрації права власності на кооперативну квартиру сама по собі не виключає можливості визнання такого права у судовому порядку. Разом з тим для задоволення позову особа повинна довести не лише факт проживання у квартирі або користування нею, а наявність юридичних фактів, з якими закон пов`язує виникнення права власності на кооперативну квартиру.
У цій категорії спорів такими юридичними фактами є членство особи у житлово-будівельному кооперативі, надання їй відповідної квартири у користування як члену кооперативу та повне внесення пайового внеску за цю квартиру.
Заявляючи вимогу про визнання права власності на кооперативну квартиру, ОСОБА_1 повинна була довести належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами, що вона була членом ЖБК «Молодіжний» /ЖБК №53/, що саме їй як члену кооперативу була надана у користування квартира АДРЕСА_1 , а також що вона повністю внесла пайовий внесок за цю квартиру.
Суд враховує, що ОСОБА_1 звернулася до державного реєстратора для проведення державної реєстрації права власності на квартиру, однак рішенням державного реєстратора розгляд її заяви було зупинено, а в подальшому у проведенні реєстраційних дій було відмовлено саме через неподання довідки кооперативу про членство особи в кооперативі та внесення пайового внеску в повному обсязі.
Разом з тим рішення державного реєстратора про зупинення розгляду заяви та рішення про відмову у проведенні реєстраційних дій не підтверджують набуття ОСОБА_1 права власності на квартиру. Такі рішення підтверджують лише факт звернення позивачки із заявою про державну реєстрацію та факт неподання документа, який відповідно до Порядку №1127 підтверджує набуття членом кооперативу права власності на завершений будівництвом об`єкт.
Технічний паспорт, виготовлений КП «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації», підтверджує технічні характеристики квартири, її місцезнаходження, площу, поверх, склад приміщень та те, що замовником технічної інвентаризації була ОСОБА_1 . Однак технічний паспорт не є документом, який підтверджує членство позивачки у житлово-будівельному кооперативі, надання їй квартири як члену кооперативу або повне внесення пайового внеску за квартиру.
Довідка КП «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації» від 27 лютого 2024 року №221 підтверджує, що будинок АДРЕСА_2 станом на 29 грудня 2012 року був зареєстрований за ЖБК «Молодіжний», а реєстрація права приватної власності на квартиру АДРЕСА_6 у цьому будинку станом на 29 грудня 2012 року не проводилась. Така довідка не містить відомостей про те, що ОСОБА_1 була членом ЖБК «Молодіжний» або ЖБК №53, що їй як члену кооперативу була надана квартира АДРЕСА_6 , чи що вона повністю внесла пайовий внесок.
Довідка про оціночну вартість об`єкта нерухомості підтверджує лише визначення оціночної вартості квартири, її площу та загальні ідентифікаційні характеристики. Цей доказ не підтверджує виникнення у позивачки права власності на квартиру.
Копії паспорта громадянина України та картки платника податків підтверджують особу позивачки, її дату народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків та зареєстроване місце проживання. Наявність реєстрації місця проживання у квартирі не є тотожною набуттю права власності на таку квартиру.
Заяви ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтверджують повідомлені ними обставини щодо проживання у будинку та фактичного проживання ОСОБА_1 у квартирі АДРЕСА_6 . Разом з тим ці заяви не містять відомостей про безпосереднє прийняття ОСОБА_1 у члени кооперативу, про рішення компетентного органу кооперативу щодо надання їй квартири, про розмір пайового внеску, порядок його внесення, дату повної сплати паю або особу, яка приймала такі платежі.
Сам факт тривалого проживання позивачки у квартирі, користування нею, реєстрації місця проживання та виготовлення технічної документації на квартиру не підтверджує повного внесення пайового внеску і не замінює доказів набуття права власності у встановленому законом порядку.
У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснила, що інших доказів на підтвердження заявлених вимог у неї немає, документи про внесення пайових платежів не збереглися, а конкретні обставини здійснення таких платежів, зокрема особу чи установу, якій вони сплачувалися, повідомити не змогла.
Суд враховує ці пояснення позивачки, однак вони не підтверджують факту членства у житлово-будівельному кооперативі, надання їй квартири як члену кооперативу та повного внесення пайового внеску. Крім того, втрата або незбереження документів не звільняє позивачку від обов`язку довести обставини, на які вона посилається як на підставу заявлених вимог, іншими належними і допустимими доказами.
Матеріали справи не містять ордера на вселення у квартиру, рішення або протоколу житлово-будівельного кооперативу про прийняття ОСОБА_1 у члени кооперативу, рішення про надання їй квартири як члену кооперативу, довідки кооперативу про членство у кооперативі та повне внесення пайового внеску, членської або пайової книжки, квитанцій про оплату паю, бухгалтерських документів кооперативу чи інших письмових доказів, які містять відомості про повну сплату ОСОБА_1 пайового внеску за квартиру.
Посилання позивачки на неможливість отримати довідку ЖБК «Молодіжний» не змінює висновку суду, оскільки сама по собі відсутність такої довідки не є єдиною підставою для відмови у позові. Вирішальним є те, що матеріали справи не містять жодного іншого належного доказу, який би підтверджував членство ОСОБА_1 у ЖБК «Молодіжний» або ЖБК №53, надання їй квартири як члену кооперативу та повне внесення пайового внеску.
Правові висновки Верховного Суду про те, що член ЖБК, який повністю вніс пайовий внесок, набуває право власності на квартиру незалежно від державної реєстрації такого права, не дають підстав для задоволення позову у цій справі, оскільки ОСОБА_1 не довела саме тих обставин, з якими закон пов`язує набуття права власності: членство у кооперативі, надання їй квартири як члену кооперативу та повну сплату паю.
Відмова державного реєстратора у проведенні реєстраційних дій також не є самостійною підставою для визнання права власності. Судове рішення про визнання права власності за статтею 392 ЦК України не створює нове право власності замість ненаданих правовстановлюючих документів, а підтверджує вже набуте право за умови доведеності правової підстави його виникнення.
За таких обставин суд погоджується із запереченнями представника відповідача про те, що надані позивачкою докази не підтверджують виникнення у неї права власності на кооперативну квартиру.
Оскільки ОСОБА_1 не довела належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами членство у житлово-будівельному кооперативі, надання їй спірної квартири як члену кооперативу та повне внесення пайового внеску за цю квартиру, правові підстави для визнання за нею права власності на кооперативну квартиру відсутні.
З огляду на викладене, позов ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Вінницької міської ради про визнання права власності на кооперативну квартиру задоволенню не підлягає.
Відповідно до частин першої та другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки у задоволенні позову відмовлено, судові витрати зі сплати судового збору з відповідача не стягуються. Доказів понесення інших судових витрат учасники справи суду не надали.
Керуючись статтями 12, 76-81, 89, 141, 263-265 ЦПК України, статтями 316, 317, 328, 384, 392 ЦК України, суд
УХВАЛИВ:
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Вінницької міської ради про визнання права власності на кооперативну квартиру - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене судове рішення або якщо розгляд справи здійснювався без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення чи складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне рішення суду складено 09 липня 2026 року.

Учасники справи:
Позивачка: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_4 .
Відповідач: Виконавчий комітет Вінницької міської ради, код ЄДРПОУ 03084813, місцезнаходження: 21050, Вінницька область, м. Вінниця, вул. Соборна, 59.

Суддя           В. В. Горбатюк