ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 686/3212/25
Провадження № 22-ц/820/1521/26

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії
суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Грох Л.М. (суддя-доповідач), Костенка А.М., Ярмолюка О.І.,
секретар судового засідання Дубова М.В.,
з участю апелянтки ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 та їх представників,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майні, визнання права власності на частки в майні, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області в складі судді Заворотної О.Л. від 23 квітня 2026 року.
Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд, -

в с т а н о в и в :

У лютому 2025 року ОСОБА_4 , звертаючись з цим позовом до відповідачів, вказувала, що їй на праві власності належить 3/4 частки у праві власності на житловий будинок площею 25,4 кв.м, який розташований в АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 502518768101, а також 2/3 частки у праві власності на земельну ділянку площею 0,0074 га, кадастровий номер 6810100000:01:006:0259, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться за цією ж адресою, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 960439768101. 
ОСОБА_2 на праві власності належить 1/8 частина житлового будинку, що розташований в АДРЕСА_1 , та 1/6 частина земельної ділянки кадастровий номер 6810100000:01:006:0259, на підставі договору дарування від 10.02.2025 року, посвідченого приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Дембіцькою І.М., зареєстр. в реєстрі за № 165, а також 1/16 частина цього житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 та 1/12 частина земельної ділянки кадастровий номер 6810100000:01:006:0259, що належать йому на підставі рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11.12.2023 року в справі № 686/199/23.
ОСОБА_3 на праві власності належить 1/16 частина житлового будинку в АДРЕСА_1 та 1/12 частина земельної ділянки кадастровий номер 6810100000:01:006:0259 на підставі договору дарування від 09.07.2024 року, посвідченого приватним нотаріусом Хмельницького районного нотаріального округу Красовською Н.В., зареєстр. в реєстрі за № 4005.
Відповідачі, що є співвласниками житлового будинку та земельної ділянки, проживають за адресами, які є відмінними від місцезнаходження спірних житлового будинку та земельної ділянки. 
Між сторонами відсутні будь-які родинні відносини, вони перебувають в неприязних стосунках, що виключає можливість спільного проживання в одному будинку незначної площі й спільного користування загальною площею будинку. Тому, враховуючи відсутність змоги здійснити поділ спільного майна на окремі об`єкти нерухомості з дотриманням вимог державних будівельних норм України, з метою забезпечення інтересів кожної із сторін, є підстави припинити за відповідачами право власності на їх частки у спірному майні як незначні та визнати за позивачкою право власності на відповідну частку у будинку та земельній ділянці.
З врахуванням зміни предмету позову, позивачка остаточно просила припинити право власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на належні їм частки у житловому будинку та земельній ділянці за адресою АДРЕСА_1 з виплатою їм компенсації цих часток та визнати за нею право власності на частку у житловому будинку та 1/3 частку у земельній ділянці.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 квітня 2026 року в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майні та визнання права власності на частку житлового будинку та земельної ділянки відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати як незаконне та задовольнити позов. На думку апелянтки, суд першої інстанції не врахував, що відповідачі не проживали та не проживають за адресою знаходження спірного майна, оскільки проживають за іншими адресами. 
Зокрема, ОСОБА_2 спільно проживає без реєстрації шлюбу з ОСОБА_5 у квартирі АДРЕСА_2 , яку ОСОБА_2 після відчуження на користь ОСОБА_6 (сина ОСОБА_5 ) на підставі укладення фраудаторного правочину (з метою ухилення від виконання грошових зобов`язань), діючи від імені ОСОБА_6 , надалі передав (подарував) вказану квартиру у власність ОСОБА_5 . 
ОСОБА_3 належать на праві власності житлові та нежитлові приміщення, інші земельні ділянки, що підтверджується даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, наявними в справі. Тож оскільки між сторонами відсутні будь-які родинні відносини, останні перебувають в неприязних стосунках, що виключає можливість спільного проживання в одному будинку незначної площі й спільного користування загальною площею будинку, та враховуючи неможливість здійснити поділ спільного майна на окремі об`єкти нерухомості з дотриманням вимог державних будівельних норм України, з метою забезпечення інтересів кожної із сторін, слід припинити право власності відповідачів на їх частки у спірному майні та визнати за позивачем право власності на відповідну частку у будинку та земельній ділянці.
Водночас, після подання позовної заяви (31 січня 2025 року) ОСОБА_5 10 лютого 2025 року з метою уникнення припинення за нею права власності на її частку у спільному майні здійснено відчуження належних їй часток у спірному майні на користь ОСОБА_2 .
Таким чином, враховуючи те, що частки в праві спільної часткової власності на спірне майно є незначними та не можуть бути виділені в натурі (згідно висновку судового експерта); відповідачі не проживають в спірному майні, не здійснюють витрати на його утримання; спільне володіння і користування майном між сторонами є неможливим; припинення права власності відповідачів на спірне майно не завдасть істотної шкоди інтересам останніх, (відповідачі не користуються спільним майном, мають інше житло, в яких і проживають; отримують від позивача грошову компенсацію вартості часток, яка визначена висновком судового експерта), існують правові підстави для задоволення вимог про припинення за відповідачами права власності на їх частку у спільному майні.

У відзиві ОСОБА_2 просив рішення суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення. Вказує, що іншого житла у власності не має, припинення його права власності на частку у спірному майні завдасть йому істотної шкоди, оскільки позбавить його єдиного житла.

В засіданні апеляційного суду апелянтка та її представниця підтримали апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів.
ОСОБА_2 та його представниця просили відхилити апеляційну скаргу як безпідставну.
ОСОБА_3  в судове засідання не з`явився, будучи повідомленим про розгляд справи.

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 на праві власності належить 3/4 частки у праві власності на житловий будинок площею 25,4 кв.м, який розташований в АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 502518768101, а також 2/3 частки у праві власності на земельну ділянку площею 0,0074 га, кадастровий номер 6810100000:01:006:0259, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться за цією ж адресою, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 960439768101. 
ОСОБА_2 на праві власності належить 1/8 частина житлового будинку, що розташований в АДРЕСА_1 , та 1/6 частина земельної ділянки кадастровий номер 6810100000:01:006:0259, на підставі договору дарування від 10.02.2025 року, посвідченого приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Дембіцькою І.М., зареєстр. в реєстрі за № 165, а також 1/16 частина цього житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 та 1/12 частина земельної ділянки кадастровий номер 6810100000:01:006:0259 належать йому на підставі рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11.12.2023 року в справі № 686/199/23.
ОСОБА_3 на праві власності належить 1/16 частина житлового будинку в АДРЕСА_1 та 1/12 частина земельної ділянки кадастровий номер 6810100000:01:006:0259 на підставі договору дарування від 09.07.2024 року, посвідченого приватним нотаріусом Хмельницького районного нотаріального округу Красовською Н.В., зареєстр. в реєстрі за № 4005.
Згідно висновку експерта № 1253/025 від 31.12.2025 ринкова вартість житлового будинку АДРЕСА_3 , без врахування земельної компоненти станом на 30.12.2025 року становить 327139 грн.
Виділення в натурі 1/6 частки земельної ділянки разом із 1/8 часткою житлового будинку, належних ОСОБА_2 , 1/12 частки земельної ділянки разом із 1/16 частки житлового будинку, належних ОСОБА_3 , 1/12 земельної ділянки разом із 1/16 часткою житлового будинку, належних ОСОБА_2 технічно неможливо.
Згідно висновку експерта № 310Е-04/25 від 07.05.2025 року вартість земельної ділянки площею 0,0074 га, кадастровий номер 6810100000:01:006:0259, за адресою АДРЕСА_1 на дату проведення експертизи становить 214359 грн.
ОСОБА_2 згідно з даними паспорта серія НОМЕР_1 має зареєстроване місце проживання з 1987 року за адресою АДРЕСА_4 .
ОСОБА_2 є особою з інвалідністю 2 групи, що підтверджується довідкою МСЕК серія 12ААГ № 040202, іншого житла на праві власності не має.
Згідно акту від 02.03.2026 року, посвідченого головою квартального комітету № 17 м. Хмельницького Сорокіною Л.В., ОСОБА_2 постійно проживає за адресою АДРЕСА_1 .
ОСОБА_3 працює на посаді лікаря-хірурга Хмельницької міської лікарні, що підтверджується довідкою Хмельницької міської лікарні від 25.02.2025 № 44.
Згідно звіту про проведення технічного обстеження житлового будинку по АДРЕСА_1 , складений Хмельницьким БТІ, вказаний житловий будинок потребує капітального ремонту.
Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що спірний будинок використовується фактично як житлове приміщення обома відповідачами, а непорозуміння, що виникають між співвласниками під час здійснення права спільної часткової власності на майно та проживання, не є достатньою підставою для висновку про неможливість спільного користування майном. Позивач не довела, що припинення права відповідачів на їхні частки у спільному майні не завдасть істотної шкоди їх інтересам, тому підстави, визначені ст. 365 ЦК України, для задоволення позову відсутні. 

Доводи апеляційної скарги про помилковість такого висновку суду є безпідставними, зважаючи на таке.
Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 цього Кодексу).
Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до частин 1-2 статті 364 ЦК України кожен зі співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі належної йому частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.
Згідно зі статтею 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. 

Суд першої інстанції правильно встановив, що ОСОБА_2 зареєстрований і проживає з 1987 року за адресою АДРЕСА_4 , іншого житла у власності не має. Припинення права власності на належну йому частку будинку та земельної ділянки завдасть істотної шкоди його інтересам, оскільки фактично позбавить його єдиного житла.
ОСОБА_3 згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №405950374 від 29.11.2024 року дійсно має інше нерухоме майно, житловий будинок в АДРЕСА_5 , реєстраційний номер 2629524368040, що є його зареєстрованим місцем проживання. Разом з тим, ОСОБА_3 працює в комунальному підприємстві «Хмельницька міська лікарня» Хмельницької міської ради на посаді лікаря-хірурга за основним місцем роботи з 16.07.2021 року та за сумісництвом на посаді завідувача операційним блоком з 18.01.2023 року. Спірний будинок в АДРЕСА_1 є його єдиним житлом в м. Хмельницькому, де він здійснює свою професійну діяльність. Припинення його права власності на спірне майно спричинить йому істотну шкоду, враховуючи інтенсивний графік роботи, специфіку діяльності, які передбачені його посадою лікаря-хірурга, на що він посилався у відзиві на позов.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідачі не користуються спільним майном, а ОСОБА_2  має інше житло, в якому й проживає,  не ґрунтуються на жодних достатніх та допустимих доказах, тому не беруться апеляційним судом до уваги.
ОСОБА_1 в апеляційному суді ствердила, що також не проживає у спірному будинку, а мешкає за адресою АДРЕСА_6 , яка є її зареєстрованим місцем проживання.
За цих обставин безпідставним є твердження апелянтки, що інтереси відповідачів не будуть порушені, оскільки їм буде виплачена компенсація вартості їхніх часток у спільному майні.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається. 

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 квітня 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 17 липня 2026 року.

Судді           Л.М. Грох

А.М. Костенко

О.І. Ярмолюк