Справа № 159/3291/26
Провадження № 1-кп/159/529/26

КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 серпня 2026 року м. Ковель 

Ковельський міськрайонний суд Волинської області у складі, 
головуючого судді -      ОСОБА_1 ,
за участю
секретаря судового засідання -    ОСОБА_2 ,
прокурора -      ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
захисника - ОСОБА_5 ,
вивчивши у судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 12026030550000338 від 06.05.2026 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженця міста Ковель Волинської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , є особоб з інвалідністю 2 групи, раніше неодноразово судимого:
- 21.05.1998 Ковельським міським судом Волинської області за ч. 1 ст. 140, 4. 1 ст. 145, ч. 2 ст. 17 ч. 1 ст. 215-3 КК України (в редакції 1960 року) до 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 45 КК України (в редакції 1960 року) звільнений від відбування покарання з іспитовим строком | рік;
- 15.04.1999 Ковельським міським судом Волинської області за ч. 1 ст. 89 КК України (в редакції 1960 року) до 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 45 КК України (в редакції 1960 року) звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;
- 21.07.1999 Камінь - Каширським районним судом Волинської області за ч. 3 ст. 81, 4. 1 ст. 89, 42 КК України (в редакції 1960 року) до 3 років 3 місяців позбавлення волі. На підставі ст.43 КК України (в редакції 1960 року) приєднано покарання згідно вироку Ковельського міського суду від 15.04.1999 року до відбування 3 роки 6 місяців виправно - трудової колонії з конфіскацією майна;
- 22.12.2003 Ковельським міським судом Волинської області за ч. 2 ст. 289 КК України. На підставі ст. 69 КК України остаточно визначено міру покаранні у виді 3 років позбавлення волі;
- 23.02.2006 Ковельським міськрайонним судом Волинської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України остаточно визначено міру покаранні у виді 4 роки 6 місяців позбавлення волі;
- 08.07.2011 Ковельським міськрайонним судом Волинської області за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 України. На підставі ст. 70 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі;
- 21.10.2014 Ковельським міським судом Волинської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі;
- 15.03.2018 Ковельським міськрайонним судом Волинської області за ч. 2 ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки, 6 місяців. На підставі ст. 71 КК України за вироком Ковельського міськрайонного суду від 21.10.2014 остаточно визначено міру покаранні у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки;
- 14.04.2022 Ковельським міськрайонним судом Волинської області за ч. 2, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст.263 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців. 

у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи раніше судимим, востаннє 14.04.2022 Ковельським міськрайонним судом Волинської області за ч. 2, ч. 3 ст. 185, 4. 1 ст. 263 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяці за що судимість не знята і не погашена у встановленому законом порядку, належних висновків не зробив, на шлях виправлення не став та повторно вчинив новий умисний злочин.
Так, він близько 04 години 00 хвилин 05.05.2026, в умовах воєнного стану, що діє відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України № 2102-IX від 24 лютого 2022 року, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, з метою таємного викрадення чужого майна через не зачинену хвіртку зайшов на подвір`я будинку АДРЕСА_2 , звідки повторно, таємно викрав велосипед марки «KROSS HEXAGON» вартістю 8219,00 грн, чим завдав майнової шкоди ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на вказану суму. 
Отже, ОСОБА_4 здійснив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно в умовах воєнного стану, поєднану з проникненням у сховище, що є кримінальними правопорушеннями, передбаченими ч. 4 ст. 185 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений повідомив, що у травні 2026 року, приблизно о 03:00 - на початку 04:00 години ночі, він перебував на залізничній станції, звідки прямував до свого місця проживання на дачному масиві «Калина». Проходячи повз лікарню по вулиці Симоненка поблизу школи № 12 біля будинку № 113, він помітив у дворі домоволодіння велосипед. Обвинувачений підійшов до хвіртки огорожі, яка не була замкнена на замок. Відчинивши її, він безперешкодно проник на територію подвір`я, звідки викрав велосипед іноземного виробництва. Після цього обвинувачений поїхав на ньому до магазину «Каштан», де перебував нетривалий час, а згодом поїхав до свого місця проживання на дачному масиві «Калина». Залишивши велосипед біля будинку, він ліг спати. Вранці наступного дня до нього прибули працівники поліції, які повідомили, що вказаний велосипед є викраденим.
Обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, у вчиненому щиро розкаюється та зазначає, що подія сталася внаслідок збігу обставин, оскільки тієї ночі він змінив свій звичайний маршрут і пішов іншою вулицею; шкодує про вчинене, зробив для себе відповідні висновки про недопустимість подібної поведінки в майбутньому, готовий понести покарання за вчинене, просив суд суворо не карати.
Потерпілий подав суду заяву у якій повідомив, що будь-яких претензій до обвинуваченого не має, цивільний позов заявляти не буде, просить розглянути справу за його відсутності, просить прийняти судове рішення на підставі наявних у справі матеріалів.

Зважаючи на те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин, викладених у обвинувальному акті, беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і суд встановив, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які просили розглядати кримінальне провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
З урахуванням наведеного, вивчивши обвинувальний акт, допитавши обвинуваченого та потерпілу, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, та стосуються речових доказів і процесуальних витрат, суд вважає доведеною вину обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненої повторно в умовах воєнного стану, в поєднані з проникненням до сховища.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд, відповідно до вимог статей 50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.
Діяння, яке вчинив обвинувачений, відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином.
Обставинами, які пом`якшують покарання суд визнає визнання вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин які обтяжують покарання в обвинувальному акті не зазначено.
Також, обираючи обвинуваченому вид та міру покарання, суд виходить із характеру діянь, обстановки, способу, місця і часу вчинення кримінального правопорушення; враховує форму та ступінь його вини яка полягає в прямому умислі; мету і корисливі мотиви вчиненого; обставини, які характеризують поведінку обвинуваченого до вчинення, який раніше вчинив кримінальне правопорушення проти власності, а також, які безпосередньо пов`язані із вчиненням кримінального правопорушення, а також обставини, які характеризують поведінку обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення, який активно сприяв розкриттю злочину, визнавши свою вину та повідомивши усі обставини вчинення кримінального правопорушення; відсутність доказів відшкодування обвинуваченим завданої потерпілому шкоди. Також суд враховує, що обвинувачений є особою з інвалідністю другої групи довічно, перебуває на обліку в психіатричному кабінеті та наркологічному кабінеті, не має стійких соціальних зв`язків, за висновком судово-психіатричної експертизи на час кримінального правопорушення міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, за місцем відбування покарання характеризується посередньо. Також суд враховує, що обвинувачений неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень проти власності, відбув покарання у березні 2026 та знову вчинив злочин проти власності.
Обставин, які б унеможливлювали понесення обвинуваченим покарання, суд не встановив.
Підстав для застосування положень статей 69, 75 КК України, суд не встановив.
З врахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання за тяжкий злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі в межах санкції статті кримінального закону ближче до нижньої межі.
На переконання суду таке покарання відповідатиме принципам законності, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, буде справедливим і співмірним вчиненому, достатнім та необхідним для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, а також не є надто суворим чи м`яким.

У строк покарання у виді позбавлення волі необхідно зарахувати строк попереднього ув`язнення з дня затримання обвинуваченого в порядку ст. 208 КПК України, тобто з 19.05.2026.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку встановленому ч. 9 ст. 100 КПК України.
Так, велосипед марки «KROSS HEXAGON», який повернуто потерпілому ОСОБА_6 , необхідно залишити у ОСОБА_6 ;
Оптичний носій інформації (диск) марки DVD-R диск об`ємом 4,7 Gb, на якому записані відеофайли і який зберігається у матеріалах кримінального провадження — зберігати у матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

На підставі ст.ст. 118, 122, 124 КПК України з обвинуваченого необхідно стягнути процесуальні витрати в розмірі 2888,16 грн на проведення судової товарознавчої експертизи (висновок № СЕ-19/103-26/5878-ТВ від 12.05.2026).

У зв`язку із визнання обвинуваченого винуватим у вчиненні кримінального правопорушення та призначення йому покарання у виді позбавлення волі, запобіжний захід продовжений ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 29.06.2026 у виді тримання під вартою, ОСОБА_4 необхідно залишити без змін, до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Арешт речових доказів, накладений ухвалою слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 14.05.2026 скасовано ухвалою слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 28.05.2026.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 334, 368, 370, 374, 376, 532 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Строк відбування покарання рахувати з дня приведення вироку до виконання.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України у строк покарання зарахувати строк попереднього ув`язнення з 19.05.2026 по день набрання вироком законної сили, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою  ОСОБА_4 – залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Речові докази у справі:
- Велосипед марки «KROSS HEXAGON», який повернуто потерпілому ОСОБА_6 - залишити у ОСОБА_6 ;
- Оптичний носій інформації (диск) марки DVD-R диск об`ємом 4,7 Gb, на якому записані відеофайли, який зберігається у матеріалах кримінального провадження — зберігати у матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати в розмірі 2888,16 грн на проведення судових експертиз.

Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
З інших підстав вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Ковельський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.
Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя          ОСОБА_1