№ справи687/839/26
№2/687/690/2026
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2026 року         селище Чемерівці

Чемеровецький районний суд Хмельницької області
в складі судді Горобець Н.О.,

справа № 687/839/26;

сторони та інші учасники справи:
позивач – ТОВ «Бізнес Позика»,
відповідач – ОСОБА_1 , 

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (письмове провадження) цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
В липні 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (далі – ТОВ «Бізнес Позика») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором.
Позовна заява мотивована тим, що 15.11.2025 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено договір № 563383-КС-003 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаним у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію».
Відповідно до умов договору відповідачу надано кредит у розмірі 8000,00 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а відповідач зобов`язалася повернути грошові кошти, сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі, розмір яких визначено договором.
17.12.2025 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду № 1 до договору № 563383-КС-003 про надання кредиту, відповідно до умов якої відповідачу додатково надано в кредит 10000,00 грн.
Відповідач не виконував належним чином зобов`язання за договором, в результаті чого виникла заборгованість за договором в розмірі 48222,60 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту – 17780,00 грн, заборгованість за процентами – 20402,60 грн, заборгованість за відсотками відповідно до ст. 625 ЦК України – 8040,00 грн, заборгованість за комісією – 2000,00 грн. 
З врахуванням викладеного, позивач просив стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, а також судові витрати, які складаються із судового збору.
Відповідач відзиву до суду не подав.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.
Представник позивача, разом з поданням позовної заяви подав також клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.
Ухвалою Чемеровецького районного суду від 15 липня 2026 року відкрито провадження у справі, призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
28.08.2026 року розгляд справи закінчено ухваленням рішення суду по суті заявлених вимог.

Фактичні обставини справи, встановлені судом
15 листопада 2025 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено договір № 563383-КС-003 про надання кредиту (далі - Договір), який позичальником підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором «UA-3146». 
Відповідно до умов договору кредитодавець надає позичальнику кредит у розмірі 8000,00 грн, на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти, сплатити проценти та комісію за надання кредитом у порядку та на умовах, визначених цим Договором та Правилами про надання споживчих кредитів.
Строк кредиту – 16 тижні. Процентна ставка в день – 1,00%, фіксована. Комісія за надання кредиту – 1600,00 грн. Загальний розмір наданого кредиту – 8000,00 грн. Строк дії договору – до 07.03.2026 року. Орієнтовна загальна вартість наданого кредиту – 16270,47 грн. Орієнтовна реальна річна процентна ставка – 9750,52% (п. 2 Договору).
Така ж інформація стосовно розміру кредиту, строку його повернення, відсотків за користування кредитом була доведена відповідачу у паспорті споживчого кредиту.
17 грудня 2025 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду № 1 до договору № 563383-КС-003  про надання кредиту від 15.11.2025 року, відповідно до умов якої сторони домовилась, що з дати укладення Додаткової угоди кредит збільшується на 10000,00 грн, строк кредитування продовжується на 32 дні, комісія з надання додаткової суми кредиту – 2000,00 грн
ТОВ «ПрофітГід» повідомило ТОВ «Бізнес Позика» про успішне перерахування 15.11.2025 року о 05:36 коштів в сумі 8000,00 грн. на карту № НОМЕР_1 . Призначення платежу: перерах коштів ОСОБА_1 ІПН НОМЕР_2 зг до кредитного дог № 563383-КС-003  від 15.11.2025.
Також, ТОВ «ПрофітГід» повідомило ТОВ «Бізнес Позика» про успішне перерахування 17.12.2025 року о 20:21 коштів в сумі 10000,00 грн. на карту № НОМЕР_1 . Призначення платежу: перерах коштів ОСОБА_1 ІПН НОМЕР_2 зг ДУ від 17.12.2025 до кредитного дог № 563383-КС-003  від 15.11.2025.
Повідомленням АТ КБ «ПриватБанк» від 29.07.2026 року та випискою по банківській карті № НОМЕР_3 за період з 15.11.2025 по 08.04.2026 підтверджується, що на ім`я ОСОБА_1 емітовано платіжну карту № НОМЕР_3 , на яку 15.11.2025 року зараховано 8000,00 грн, 17.12.2025 – 10000,00 грн.

Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права
Відповідно до частин першої, третьої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Згідно з статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (стаття 1046 ЦК).
Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (ч. 1 ст. 1048 ЦК).
Згідно з частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором.
Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, в разі прострочення повернення чергової частини позики кредитор має право вимагати від боржника дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків за користування кредитом.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
За змістом п. 4 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.
Згідно з ч. 2 ст. 8 цього Закону до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, нормами Закону України «Про споживче кредитування» кредитору надано право встановлювати в договорі умову щодо комісії пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, а також відносити плату за такі послуги до загальних витрат за споживчим кредитом.
Неустойкою (штрафом, пенею), за статтею 549 ЦК України, є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (частина друга статті 551 ЦК України).
Враховуючи положення ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір – це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Також, відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

Суд встановив, що між відповідачем ОСОБА_1 та ТОВ «Бізнес Позика» було укладено кредитний договір № 563383-КС-003 від 15 листопада 2025 року в електронній формі, який підписаний за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем).
Відповідно до умов договору та додаткової угоди до договору ТОВ «Бізнес Позика» надало відповідачу кошти в сумі 18000,00 грн строком на 145 днів, а саме до 08.04.2026, а останній зобов`язувався повернути кошти, сплатити відсотки за користування ними та комісію, розмір яких визначений договором.
15 листопада 2025 року та 17 грудня 2025 року кредитні кошти були перераховані відповідачці.
Отже, факт отримання відповідачем коштів у ТОВ «Бізнес Позика» суд вважає доведеним, крім цього зазначена обставина не заперечується відповідачем.
Згідно із наданого ТОВ «Бізнес Позика» розрахунку заборгованості за кредитом, заборгованість станом на 01.07.2026 року становить 48222,60 грн і складається із тіла кредиту – 17780,00 грн, процентів – 20402,60 грн, процентів відповідно до ст. 625 ЦК України – 8040,00 грн, комісії – 2000,00 грн. 
Відповідно до вказаного розрахунку заборгованості, відповідач здійснював часткове погашення заборгованості за наданим кредитом на суму 5020,92 грн, з яких 2200,00 грн – погашення заборгованості за тілом кредит, 2240,64 грн - погашення заборгованості за процентами, 1600,00 грн – погашення заборгованості за комісією, 960,00 грн – погашення заборгованості за процентами відповідно до ст. 625 ЦК України.

При вирішенні питання щодо розміру заборгованості, суд виходить з наступного. 
Щодо стягнення заборгованості за процентами на підставі статті 625 ЦК України суд зазначає наступне.
Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Проте, пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Оскільки проценти згідно ст. 625 ЦК України нараховані у період дії в Україні воєнного стану, то відповідач на підставі п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 ЦК України, а сплачені відповідачем 960,00 грн, які зараховані позивачем в рахунок погашення заборгованості за процентами на підставі ст. 625 ЦК України, слід зарахувати в рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту та процентами, за користування кредитом.

Щодо стягнення заборгованості за комісією за дання кредиту, то відповідно до ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Частинами першою, другою статті 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
Свобода договору не є абсолютною (необмеженою): вона існує в рамках норм чинного законодавства, а дії сторін договору мають ґрунтуватися на засадах розумності, добросовісності та справедливості, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору.
Норми чинного законодавства також закріплюють презумпцію правомірності правочину, яка означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована.
Умовами кредитного договору можуть визначатися додаткові (акцесорні) зобов`язання сторін. При цьому правові та організаційні засади споживчого кредитування встановлюють право споживача на справедливі умови кредитного договору.
Закон України «Про споживче кредитування» визначає право кредитодавця отримувати винагороду за супутні з наданням кредиту послуги, зокрема комісію за обслуговування кредиту, у разі якщо такі послуги дійсно були надані банком позичальнику. Водночас, банкам забороняється встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь, або за дії, які споживач здійснює на користь банку. Також на позивача не може бути покладений обов`язок сплачувати платежі, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався.
Загальною підставою визнання правочину недійсним є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог закону щодо його дійсності, які встановлені статтею 203 ЦК України. Нікчемним є правочин, недійсність якого прямо встановлена законом.
Умови договору про надання споживчого кредиту, що передбачають здійснення платежів за дії, які не є послугою, або здійснення платежів, які заборонені законом, є нікчемними.
Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 09 грудня 2019 року у справі № 524/5152/15-ц.
Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 зазначив, що якщо в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), та не узгоджено їх зі споживачем, то такі умови є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Із матеріалів справи слідує, що умовами договору про надання кредиту та додаткової угоди до договору, передбачено нарахування комісії за видачу кредиту в розмірі 3600,00 грн.
Однак, у кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх послуг кредитодавця, що пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, за які встановлена комісія. Відтак умова кредитного договору про сплату відповідачем на користь кредитодавця комісії є нікчемною, внаслідок чого сума нарахованої комісії не може бути стягнута з відповідача, а сплачені відповідачем 1600,00 грн., які зараховані позивачем в рахунок погашення заборгованості за комісією за надання кредиту, слід зарахувати в рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту та процентами, за користування кредитом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що наданий суду розрахунок заборгованості не відповідає закону.
За таких обставин суд, реалізуючи свій процесуальний обов`язок, вважає за необхідне навести власний розрахунок заборгованості за кредитним договором.
Так, у період з 15.11.2025 року по 28.11.2025 року заборгованість відповідача за нарахованими процентами становить 1120,00 грн (14 днів х 80,00 грн (1% від тіла кредиту 8000,00 грн).
28.11.2025 року відповідачем здійснено платіж в погашення суми заборгованості у загальному розмірі 500,00 грн, з яких: 500,00 грн слід віднести у погашення заборгованості по процентах. 
З 28.11.2025 року тіло кредиту становить 8000,00 грн, проценти – 620,00 грн.
З 29.11.2025 року по 05.12.2025 року заборгованість відповідача за нарахованими процентами становить 560,00 грн (7 днів х 80,00 грн (1% від тіла кредиту 8000,00 грн), загальний розмір заборгованості за процентами становить 1180,00 грн (620,00+560,00).
05.12.2025 року відповідачем здійснено платіж в погашення суми заборгованості у загальному розмірі 2490,00 грн, з яких: 1180,00 грн слід віднести у погашення заборгованості по процентах, а решту 1310,00 грн - у погашення заборгованості по тілу кредиту. 
З 05.12.2025 року тіло кредиту становить 6690,00 грн (8000,00 грн – 1310,00 грн), проценти – 0,00 грн.
У період з 06.12.2025 року по 12.12.2025 року заборгованість відповідача за нарахованими процентами становить 468,30 грн (7 днів х 66,90 грн (1% від тіла кредиту 6690,00 грн).
12.12.2025 року відповідачкою здійснено платіж в погашення суми заборгованості у загальному розмірі 2030,00 грн, з яких: 468,30 грн слід віднести у погашення заборгованості по процентах, а решту 1561,70 грн - у погашення заборгованості по тілу кредиту. 
З 12.12.2025 року тіло кредиту становить 5128,30 грн (6690,00 грн – 1561,70 грн), проценти – 0,00 грн.
З 13.12.2025 по 16.12.2026 заборгованість відповідачки за нарахованими процентами становить 205,13 грн (4 днів х 51,28 грн (1% від тіла кредиту 5128,30 грн). 17.12.2025 відповідачка додатково отримала 10000,00 кредитних коштів, отже тіло кредиту становить 15128,30 грн (5128,30 + 10000,00). З 17.12.2025 по 08.04.2026 заборгованість відповідачки за нарахованими процентами становить 17094,64 грн (113 днів х 151,28 грн (1% від тіла кредиту 15128,30 грн). Загальний розмір нарахованих процентів за період з 13.12.2025 по 08.04.2026 становить 17299,77 грн (205,13 + 17094,64). 
Таким чином, враховуючи наведений судом розрахунок, станом на 08.04.2026 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 32428,07 грн, що складається із: тіла кредиту – 15128,30 грн, процентів – 17299,77 грн

За таких обставин, позовна заява ТОВ «Бізнес Позика» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором, підлягає частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в розмірі 32428,07 грн.
У задоволенні решти позовних вимог, відмовити.

Розподіл судових витрат.
При розподілі судових витрат по сплаті судового збору, суд враховує пропорційність задоволених позовних вимог. Позов заявлено з ціною 48222,60 грн. та задоволено на суму 32428,07 грн, тобто на 67,25 % (32428,07х100:48222,60). Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у сумі 1790,46 грн (2662,40х67,25%).

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 263-265, 280-286 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» 32428 (тридцять дві тисячі чотириста двадцять вісім) гривень 07 коп. заборгованості за договором №563383-КС-003 про надання кредиту від 15 листопада 2025 року.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» судовий збір в сумі 1790 (одна тисяча сімсот дев`яносто) гривень 46 коп.
В задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», місцезнаходження: 01133 бульвар Лесі Українки, 26 офіс 411 м. Київ, код ЄДРПОУ 41084239.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП  НОМЕР_2 .

Суддя          Н.О. Горобець