УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 липня 2026 року
м. Київ
справа № 308/13443/23
провадження № 51-4054 ск 24
Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на ухвали Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 квітня 2026 року та Закарпатського апеляційного суду від 15 червня 2026 року,
встановила:
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області ухвалою від 21 квітня 2026 року задовольнив клопотання прокурора і продовжив строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 на період розгляду справи, але не більше ніж на 60 днів - до 19 червня 2026 року без визначення розміру застави.
Цією ж ухвалою вирішено питання щодо продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави щодо обвинуваченого ОСОБА_6 .
Закарпатський апеляційний суд ухвалою від 15 червня 2026 року залишив без змін рішення місцевого суду від 21 квітня 2026 року, а подану захисником апеляційну скаргу - без задоволення.
До Верховного Суду через систему «Електронний суд» надійшла касаційна скарга захисника ОСОБА_4 , подана в інтересах ОСОБА_5 , в якій вона просить скасувати ухвали і, відмовивши в задоволенні клопотання прокурора, звільнити ОСОБА_5 з-під варти. 
Перевіривши касаційну скаргу та додані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
Згідно з п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
За приписами ч. 2 ст. 424 Кримінального процесуального кодексу України (далі -КПК) ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції можуть бути оскаржені у касаційному порядку, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 5 ст. 422-1 КПК ухвала апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, набирає законної сили після її проголошення та не може бути оскаржена у касаційному порядку.
Як убачається з матеріалів провадження за касаційною скаргою, захисник ОСОБА_4 оскаржує ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 квітня 2026 року про продовження, зокрема, ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та, постановлену за результатом розгляду апеляційної скарги на це рішення, ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 15 червня 2026 року.
Оспорювані захисником ухвали з питань продовження запобіжного заходу не входять до переліку таких, які можуть бути оскаржені в касаційному порядку, тож ці рішення не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Відповідно до вимог КПК, суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, які не підлягають оскарженню в касаційному порядку.
Керуючись ч. 2 ст. 428 КПК, Верховний Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на ухвали Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 квітня 2026 року та Закарпатського апеляційного суду від 15 червня 2026 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_7 ОСОБА_2 ОСОБА_3